EN NETFLIX-SERIE
[Lykke] Hov. Skal jeg ikke hjælpe dig?
[Susan] Jo. Tak.
-[Susan] Nogen ved noget. -Hvem?
De har været i mit hjem, smadret klinikken.
[Susan] Hvis det er dem, der dræbte Hans, kan de være på sporet af det hele.
Hvem har slået Hans ihjel?
Lykke, du ved, at der findes folk på Jorden, der er imod det her.
[Susan] Det kan være hvem som helst af dem. Emma har også været der.
-Hun kommer der jo hele tiden. -[Susan] Hun ved noget.
Hun ved ingenting.
[mand] Hun var ved gården. Emma.
Og hun havde andre med.
[mand] Men hun er blind. Det er vores opgave at få hende til at se.
-Og det er nu. -[Lykke] Nej.
-Jeg er ikke klar. -[mand] Sådan bliver det.
[mand] Du har været der altid. Du har dækket over os.
Vi er dig evigt taknemlig.
[ængstelig atmosfærisk musik]
[snakken bliver utydelig]
-Hun behøver ikke vide noget. -[mand] Hun afslører os.
-[mand] Vi må fortælle hende det. -Hvad, hvis vi ikke gør?
Du kan ikke ændre på det, der skal ske.
Lad mig tale med hende først.
Det skal være nu.
[Emma] Jeg skal på arbejde.
[atmosfærisk elektronisk musik]
[Emma] Elvis.
[Elvis] Hvad vil du?
Hvad ved du om min mor?
[Elvis] Det hele skal stadig handle om dig.
Nej, det handler om hende. Stod hun på jeres liste?
-Halvdelen af Middelbo stod på den. -Hun er en af dem.
Jeg må finde ud af, hvad jeg skal gøre.
[Elvis] Og jeg har brug for, flyttemændene bliver færdige.
-[Emma] Jeg har brug for jer. -Der er ikke noget os.
[Elvis] Jeg ved ikke, hvad du tror, du har fundet ud af,
men jeg gider ikke at hjælpe. Jeg orker det ikke.
Jeg skal flytte.
[musik intensiveres]
[Emma] Mor?
Hej.
-[Lykke] Jeg har pakket. Vi skal afsted. -Hvem er du?
[Emma] Du er ikke min mor.
Nej.
Hvor er hun?
Hun er død.
-Har du slået hende ihjel? -[Lykke] Nej.
Jeg fik dig i mine arme, da hun døde,
og blev bedt om at passe på dig, som var du min egen.
Men hvem er du?
Emma, stop.
Der er da ikke nogen, der giver en baby til en fremmed.
Han havde ret.
-I vil manipulere os. -Hvem har du talt med?
Det er lige meget. Jeg ved godt, hvad I vil.
[Lykke] Emma.
Jeg har bare gerne villet passe på dig. Beskytte dig.
-Du skulle blive ved med at være min. -Du lyver.
Jeg kan mærke det. Jeg kan mærke ting.
Jeg har altid kunnet mærke ting.
[Lykke] Ja.
[Lykke grådkvalt] Du kan mærke ting.
[Emma] Lukas.
[telefon ringer op]
[Thomas] Ja?
Øh… Jeg kan ikke finde harddisken.
[Thomas] Nå.
Men jeg tror, at jeg ved, hvor Emma er.
Der er den her mand, som hun har fortalt alt til, som hun arbejder sammen med.
[Thomas] Okay.
Og hun siger, at han ikke er herfra.
[faretruende atmosfærisk musik]
[Emmas chef] Gennemsøg bygningen. Og find ham.
[chef] Hvor er han?
Hvad laver du her?
-Hvor kommer han fra? -[over radio] Første sal clear.
-Hvem? -[chef] Lukas.
Er det ikke det, han hedder?
[over radio] Anden sal clear.
Er det her, han bor?
Hvem?
[over radio] Beta her. Alt clear.
[chef] Du kommer med os.
[skramlelyd]
[chef] Fortsæt.
[skramlelyd]
[mand skriger]
[The Pixies' "Here Comes Your Man" spiller]
-[skramlelyde] -[mand skriger]
[mand skriger]
[skrig og skramlelyde]
[bilalarm hyler]
[chef] Tag ham!
[kvaselyde]
[musikken stopper]
[chefen gisper efter vejret]
[Emma] Lukas! Slip hende.
[chefen stønner og hoster]
["Here Comes Your Man" begynder igen]
[musik fader i baggrunden]
Jeg beskytter dig.
-[Emma] De kommer efter dig for det her. -[Lukas] Hvem?
[Emma] Politiet. Eller…
[Emma] Man kan ikke bare slå folk ihjel.
[Lukas] Stopper vi ikke organismen, vil endnu flere blive slået ihjel.
-For så overtager de os, eller hvad? -[Lukas] Ja.
-Hvordan? -De trænger ind i jeres hoveder.
-Tvinger jer til at tænke som dem. -Hvorfor ikke gøre det fra starten?
[Lukas] De skulle lære jer at kende. Ned til mindste detalje.
De har ventet på det rette øjeblik.
[Lukas] De her væsner, de er onde.
De vil udslette jer.
-[Emma] Hvad vil du gøre med dem? -[Lukas] De skal stilles til ansvar.
Hvordan?
-Det afgør jeg ikke. -[Emma] Hvem så?
Hvem bestemmer, hvad der er rigtigt og forkert?
Det kan ikke diskuteres. Det er bare.
[Emma fnyser]
Det må være nemt at tro på, noget er så simpelt.
-Det er, hvad det er. -[Emma] Nej.
Det er det virkelig ikke.
[Lukas] Hvad fortæller du mig ikke?
-Hvem har du talt med? -[Emma] Ikke nogen.
Emma, jeg bliver nødt til at vide, hvor de er.
[Lukas] Jeg har bare brug for én til at finde de andre.
Det er en, du elsker.
[atmosfærisk elektronisk musik]
Du må ikke gøre hende noget.
[telefon ringer]
Emma? Hvor er du?
[Lykke] Kom hjem.
[Lykke] Emma?
-Elsker du mig? -[Lykke] Selvfølgelig elsker jeg dig.
Du er min datter.
[Emma] Det er jeg jo ikke.
Jo, du er.
-Hvem er de andre? -[Lykke] Jeg kunne ikke fortælle det.
-[Lykke] Jeg har ikke måttet. -Forklar mig, hvad der sker.
Det kan jeg ikke gøre over telefonen. Kom nu hjem.
[Emma] Jeg ved ikke, om jeg kan stole på dig.
Det kan du. Jeg kan forklare dig det hele. Kom hjem.
[grådkvalt] Jeg…
[Lykke] Jeg kan fortælle dig alt.
[Emma] Mama Thai om en time.
[røret lægges på]
[Lukas] I skal mødes, hvor der er andre.
Det er godt tænkt.
Du skal finde ud af, hvor mange de er, og hvor de er.
Det er det eneste.
-[Lukas] Jeg skal nok gøre resten. -Ja.
Hun vil lyve over for dig. Manipulere dig. Hun kan læse dine tanker.
-[Lukas] Bruge dem mod dig. -Men hun er min mor.
Det er vigtigt, du husker det.
Det er Frede.
[Frederik] Emma?
[Thomas] Og du er okay?
[Thomas] Hvem gjorde det her?
Det var ham.
Hvem ham?
Ham, Emma mødtes med.
Hvordan?
Det gik så fucking stærkt.
Jeg vil ikke være med mere.
Du er forbi det punkt, hvor du kan vende om.
[Thomas] Du skal tage dig sammen nu. Gøre, som du får besked på.
Hvorfor mig?
Fordi du har fået en opgave.
[Thomas] Find Emma.
[Cage the Elephant's "Broken Boy" spiller]
[musik stopper]
[Frederik] Nej, jeg ved ikke, hvor hun er. Jeg har ikke set hende.
Track hendes telefon. Er det ikke sådan noget, du gør?
Så har hun måske slået det fra.
Jeg skal nok sige til, hvis jeg ser hende. Ja. Hey.
[Frederik] Mads leder efter dig.
-[Emma] Okay. -Han lød rimelig presset.
[Emma] Du sagde ikke noget?
[Frederik] Det er rimelig vildt, hva'? Man hører intet fra dig.
Du ringer ud af det blå og beder mig hente dig.
Jeg vidste ikke lige, hvem jeg ellers skulle ringe til.
[Frederik] Mama Thai?
[Emma] Ja.
[Frederik] Hop op.
[Communions' "Bird of Passage" spiller]
-Undskyld. -[Frederik] Hvad?
[Emma] Undskyld!
[Frederik] For hvad?
Det ved jeg ikke.
[Frederik] Fedt nok.
Undskyld, jeg er en idiot.
[Frederik] Det har jeg ikke bemærket.
[Frederik] Du må tale med Marie.
-[Emma] Det kan jeg ikke. -[Frederik] Det skal du.
Der er jo ikke noget mellem os.
[Frederik] Det er fint nok.
Men Marie… Måden, hun kigger på dig.
[Frederik] Den måde, du kigger på hende.
Det hele var sgu lidt nemmere uden dig.
[Frederik] Din telefon.
[notifikation på computer]
[Mads] Yes!
[Frederik] Pas på dig selv.
[ulmende elektronisk musik]
-[Mads] Hey! Jeg har fundet hende. -Hvor?
[musik intensiveres]
[Frederik] Jeg ved ikke, hvor hun er.
[Thomas] Jeg forstår. Det er fint. Bare lad ham være.
Hun er klogere end dig.
Hun er bare heldig.
-[kvinde] Værsgo. -Tak.
[mand] Emma.
Hey. Jeg gør dig ikke noget.
Hvor er min mor?
[mand] Hun venter på dig derhjemme.
-Det tror jeg ikke på. -[mand] Det vidste hun, du ikke ville.
Hun siger, at hun bruger "Mor-veto".
Jeg kendte din biologiske mor.
-Hvad? -[mand] Jeg var der, da du blev født.
-[Emma] Hvordan? -Jeg vil gerne vise dig det.
-Nej, hvad laver du? Hvem er du? -[sugende statisk lyd]
[fjerne stemmer]
[Emma] Hallo?
Vi kom hertil for 17 år siden.
-Meteoren? -[mand] Rumskibet.
Er det ikke det, I kalder det? Et rumskib.
[mand] Vi rejste fra vores hjem. Vi forlod vores egen planet.
Vi flygtede fra dem, der ville slå os ihjel.
[spædbarn græder i det fjerne]
[mand] Vi rejste i tid og rum for at finde et sted, hvor beboerne lignede os.
[mand] Så ville vi være der, indtil vi igen kunne rejse hjem.
[mand] Vi ledte efter et sted at lande, der var helt øde, så ingen kunne se os.
[mand] Men det gik ikke efter planen. Vi landede ikke. Vi styrtede.
[lyd fra flammende kugle]
[kvinde skriger]
[mand] Din biologiske mor…
…hun klarede den ikke.
[kvinde græder]
[babylyde]
[Lykke] Hej. Hej, skat.
[mand] Lykke, hun var der.
[mand] Et menneske, der var lige i nærheden af der, hvor vi styrtede.
[Lykke] Hej, du.
[Lykke] Lille skat.
[mand] Havde hun ikke været der, så ville du ikke have været i live.
[mand] Hans var en af de overlevende. Det var ham, der bragte dig til Lykke.
[sugende statisk larm]
[Hans] Hvis et liv betyder noget for dig,
så skal du gøre hende til din.
[Hans] Det var det, jeg sagde til hende. Lykke…
Hun opgav sin identitet, alting, for dig.
Men så er jeg jo…
Du er en af os.
-Jeres blod. Det er jo… -[mand] Tager du stadigvæk din medicin?
Har du aldrig tænkt over, hvad de piller skulle til for?
Prøv.
Jeg vil ikke.
Du skal ikke være bange for det, du er.
[anden Emma] Du er den eneste på den her planet,
der kan det, du kan.
Ingen har de fornemmelser, du har.
[anden Emma] Du hører ikke til her.
[anden Emma] Det ved du godt.
Du hører til et andet sted.
[anden Emma] Når du har accepteret dig selv, kan jeg vise dig, hvad du kan.
Accepterer du, hvem du er?
[svævende atmosfærisk klavermusik]
Kan du mærke, hvad jeg har fortalt dig?
[mand] Kan du mærke det?
Ja.
Kom.
[Emma gisper]
[ubestemmelige lyde]
[Emma] Hvad er det her sted?
[drømmende atmosfærisk musik]
Det er ikke så vigtigt lige nu.
-Hvad er så vigtigt? -[mand] At vi skal hjem.
Det har været meningen, lige siden, vi kom hertil.
At vi skal tilbage, når krigen er ovre.
Signalet?
[mand] Signalet. Signalet, der fortalte os,
at krigen var slut.
[mand] Vi ved, vi skal hjem. Vi ved bare ikke hvornår.
Men det er snart.
[mand] Du kan sige farvel til en verden, du aldrig har følt dig hjemme i.
Men hvordan?
Krigen er jo ikke slut.
[mand] Hvad mener du?
Lukas sagde, I kom hertil for at overtage Jorden.
[mand] Lukas?
Ikke noget.
[ulmende dramatisk musik]
Lad være. Kig ikke ind i mig.
Er han her?
Er han her på Jorden?
[mand] Er han?
Ja.
Emma.
Hvis ikke du kommer med nu, så slår han dig ihjel.
Vi mødes i morgen tidlig.
Vi mødes her.
[mand] Vi venter på dig.
[mystisk elektronisk musik]
[Thomas] Der er kommet resultater fra blodprøverne.
[Mads] Nej… Jeg har set hendes blod.
[Mads] Det er rødt.
Åbenbart ikke.
BLODPRØVE BLODTYPE: UIDENTIFICERET
[Thomas] Du skal stramme op, kære ven. Du skal stramme op.
[Jonas] Emma?
Hvad så?
-Ikke lige nu, Jonas. -Vil du spise hjemme hos mine forældre?
De spørger ind til dig, så…
[Emma] Jeg har ikke rigtig tid.
[Jonas] Det er bare flæskesteg.
Med brun sovs, kartofler… Min mors hjemmelavede rødkål.
[Jonas] Den kan du sgu godt lide.
Det er ikke noget seriøst.
Jeg er lidt forvirret lige nu.
Jeg ved ikke, hvem jeg selv er.
Du skriver bare. Vi ses på rampen.
[kører væk på skateboard]
[Jonas] Jeg er okay.
[Jonas] Hej-hej!
Hej.
[Emma] Mor?
[bank på døren]
Hej.
-Hej. -Du er nødt til at passe på.
[Marie] Mads er efter dig og nogle andre, og de har våben og…
-Er det noget med din mor? -Jeg kan ikke forklare det nu.
[Marie] Okay.
Jeg savner dig.
Og…
Jeg gad også bare godt…
-At du også havde brug for mig. -[Emma hviskende] Jo.
-Men det har du ikke. -Jo.
Jo, det har jeg.
[følelsespræget atmosfærisk musik]
Em… Emma!
[tog passerer forbi udenfor]
[dør lukker indenfor]
[Emma] Mor?
[uhyggelig atmosfærisk musik]
[musik intensiveres]
[svævende følelsespræget klavermusik]
[dør lukker ovenpå]
[faretruende atmosfærisk musik]
[Lukas] Hvorfor løj du for mig?
Jeg kan altid mærke det.
Hvad vil du?
Hvem er du?
[dramatisk musik]
[maskingeværsalver i baggrunden]
[Sinéad O'Connor - "Trouble Of The World" spiller]
Kom.
Skynd dig.
[ubestemmelig hornlyd]
[skvulpe- og knagelyde]
Der er andre. Find dem.
[ubestemmelig hornlyd]
Løb!
[intens dramatisk musik]
Løb.
["Trouble Of The World" spiller igen]