EN NETFLIX-SERIE
[støj fra fabriksmaskiner]
[mand] Hvem var du før?
-[Emmas mor] Ikke nogen. -[mand] Du har ikke nogen fortid?
-[Emmas mor] Nej. -[mand] Alle har vel en fortid.
[Emmas mor] Ikke mig.
[mand] Det behøver jeg heller ikke vide. Det her er den, du er nu. Lykke Sundby.
Lykke Sundby. Det kan jeg godt lide.
[mand] Lige meget hvem du var før, så er du det her nu.
[mand] Og barnet?
-Det er Emma. -[mand] Er hun din?
Selvfølgelig.
Har du hende alene?
Jeg troede netop ikke, du behøvede at vide alt muligt.
[Lykke] Tak.
-[maskine sætter i gang] -[mystisk atmosfærisk musik]
[telefon ringer op]
[Emma] Du har ringet til Emma. Læg en besked, eller lad være.
Hey. Hvor er du?
Jeg er ked af det i går. Kan vi tale sammen senere?
Hej, hej. Kys.
[let hvinende lyd]
[Emma] Det var min lærer. Hans.
Han trykkede den ind i min nakke.
[mystisk elektronisk musik]
Hvorfor tror du, han valgte mig?
Det kan have været tilfældigt.
Så jeg var bare en konvolut.
De prøver at skjule kuglen for mig, fordi den fører hen til deres fartøj.
[Emma] Kuglen reagerede på sfæren ude ved det gamle savværk.
-[Lukas] Vi skal derud. -[Emma] Jeg er jo lige flygtet fra dem.
[Lukas] Du skal vise mig, hvor det ligger.
[Emma] Hvorfor er de her egentlig?
-[Lukas] Hvorfor? -[Emma] Ja, hvorfor har de valgt Jorden?
Fordi de tror, de kan gemme sig.
Fordi de ligner jer.
Vi to ligner da også hinanden.
Jeg ligner ikke dig.
Det ser bare sådan ud.
[Emma griner]
[Emma] Det var her.
[Lukas] Det er dem.
[Lukas] Det er deres fartøj.
-[Lukas] De har flyttet det. -Han var her også.
Min lærer.
-[Emma] Han var… -[Lukas] Opslugt.
[Emma] Ja.
Eller i opløsning. Jeg ved ikke, hvad man siger.
[Lukas] Kuglen er ikke længere forbundet. Den er værdiløs.
[knusende lyd]
[lys summende lyd]
[ulmende elektronisk musik]
Kom.
-Hvordan skal vi finde dem? -Jeg ved det ikke.
-Hvem ved det så? -Det her er dit ansvar.
-Mit? -[Lukas] På grund af dig er de væk.
-Hvad skulle jeg gøre? -[Lukas] Være kommet til mig.
-[Emma] Jeg ved ikke, hvem du er. -Jeg har sagt det.
At du jagter en intergalaktisk terrororganisme,
som er ved at annektere Jorden. Ja, tak.
Undskyld, hvis jeg ikke tog det ind lige med det samme.
[Emma] Det er ironi. Har I ikke det, hvor du kommer fra?
Det er min opgave at finde dem.
Jeg skal vide, hvor mange de er, og hvor de er.
-Og jeg skal stoppe dem. -For ellers dør vi alle sammen?
Ja.
Hvad skulle du hjemme hos din lærer?
Han stod på en liste over dem, der var der den nat, de kom.
-[Lukas] En liste over dem, der kom? -Ja, eller ikke kun.
Alle mulige, tror jeg.
[Emma] Den ligger på en ekstern harddisk. Mads sover nærmest med den.
-Jeg skal have den liste. -[Emma] Det kan jeg ikke.
Vi er uvenner.
[elektronisk musik]
[Mads] Har du snakket mere med hende pigen?
[Mads] Er det alvorligt med hende?
[Mads] Hun virker meget sød.
-[Mads utydelig] -[Elvis] Mm.
-[Emma] Hey. -[Elvis] Hey. Jeg troede, du var skredet.
Ja. Det var måske ikke så fedt.
Jeg mente ikke det, jeg sagde.
Jeg vil bare sige, jeg respekterer, du har fundet alt materialet.
Du er virkelig dygtig.
Jeg var måske bare lidt bange, efter jeg blev efterladt
hos de der voldspsykopater ude på savværket.
[Emma] Så undskyld.
Jeg ved godt, det er jeres projekt.
-[Emma] Vil I have dem? -Selvfølgelig vil vi det.
-Okay. Så jordbær… -Tak skal du have.
Jeg ville også høre, om jeg må se de der billeder med Jonas og Zannie igen.
[Mads] Nårh!
-[Mads] Så det var derfor. -Nej!
-[Emma] Stop nu. -Det er fint.
[Emma] Jeg vil gerne…
Den kæmpe idiot!
[Emma] Shit! Undskyld!
[Mads] Nej, for helvede.
-[Emma] Det er jeg virkelig ked af. -[Elvis] Det er fint. Jeg fikser det.
-[Elvis] Kom her. Lad mig se. -[Mads] Gå væk. Fuck af.
[Elvis] Kom nu, for helvede. Lad os få de bukser af.
[Elvis] Slap af. Ingen ser det.
[Elvis] Nej, for helvede! Hvorfor er du så fucking forvænt?
-Lad være med at rage mig i skridtet. -[Elvis] Slap dog af, mand.
-[Mads] Fuck af. -[Elvis] Jeg prøver at hjælpe.
[Mads] Lad være. Jeg har ikke brug for din hjælp.
-[Elvis] Rolig. -[Mads] Det er ulækkert.
-[Elvis] Det er overhovedet ikke ulækkert. -[Mads] Jo!
[Mads og Elvis skændes videre i baggrunden]
-[Marie] Hej. -[Emma] Hej.
[Emma] Jeg er virkelig ked af det i går.
[Marie] Men du løj.
Jeg løj ikke.
Jo, det gjorde du.
Du lod mig tro, der var noget imellem os.
Men der var jo noget. Ikke?
Er du ikke…
Er du ikke bare sød at være ærlig fra nu af?
[Marie] Jeg kan ikke bestemme, hvordan du skal føle det,
men jeg gider ikke blive løjet over for.
Kan vi så ikke bare starte forfra?
[følelsespræget elektronisk musik]
Jo.
[Frederik] Hvad så?
[Frederik] Er du tilbage?
Nej.
[Mads] Fuck…
[Mads] Fuck! Hun har fucking taget harddisken!
[Lukas] Hvad leder jeg efter?
[Emma] Det må du da vide.
[Emma] Det er dig, der leder.
-[Emma] Hvordan kan du egentlig bo her? -Jeg bor her ikke. Jeg er her bare.
-Jeg kan ikke finde ud af det her. -[Emma] Det er bare en computer.
[Emma] Man skulle tro, du var fra rummet.
[Emma] Det er en joke. Kom med den.
[Emma] Okay.
Øhm… Okay. Der er to mapper.
[Emma] Lad os prøve syd.
[Emma] Ham der.
[mystisk elektronisk musik]
Han var ude ved savværket.
[Lukas] Jeg kender ham. Han er hjemmefra. Hvor er han?
[Emma] Der står en adresse.
[Lukas] Vi kører.
-[Emma] Hvor har du den fra? -[Lukas] Jeg fandt den.
-[Emma] Fandt den? -[Lukas] Ja, den holdt der.
-[Emma] Så du kører i en stjålet bil? -[Lukas] Der var jo ikke nogen i den.
[Emma fniser] Sådan fungerer reglerne overhovedet ikke.
[Emma] Du forklarede aldrig, du bare kan køre.
[Lukas] Jeg lærte det.
[vinduesviskere larmer]
Min kørelærer kalder mig højre-venstre-konfus.
[Lukas] I er meget optaget af retninger. Højre, venstre,
nord og syd.
-Hvordan finder I rundt? -[Lukas] Det er nemt.
[Lukas] Vi ved altid, hvor vi er og er på vej hen.
[Emma] Okay.
Meget new age-agtigt. Her er vi bare lost hele tiden.
[Lukas fnyser]
[Elvis] Tror du seriøst, Emma har givet dem harddisken?
[Mads] Hundrede.
[radio kører i baggrunden]
[Mads] Godt!
Så hører vi lige efter her.
[Mads] Jeg vil gerne snakke med jeres leder.
[Mads] Nu! Jeg ved godt, hvad I laver.
Hallo! Så gør dog fucking noget, mand!
[Thomas] Og hvad vil du have os til at gøre?
I skal give mig min harddisk tilbage.
[Thomas] Har nogen taget drengens harddisk?
Emma tog den.
Emma?
Jeg skal bare have den tilbage.
Jeg ved, hvem I er.
[Mads] I kalder jer for Astraeus, men er noget andet.
I undersøger udenjordisk liv.
Jeg har svært ved at forstå dig.
-Det er ikke det eneste, du har svært ved. -[Thomas] Hvad tror du?
Jeg tror, at I har meget svært ved at forstå,
hvor det intergalaktiske signal egentlig kom fra.
[Mads] Jeg tror, I er i vildrede, fordi der ikke er kommet et nyt.
Jeg tror, I har fundet nogle oplysninger om meteornedslaget i Middelbo,
som undrer jer. For eksempel, at der var spor
af rekylaflejringer i krateret, som aldrig ville forekomme,
hvis ikke objektet var i gang med at stoppe sig selv.
[elektronisk musik i stigende intensitet]
Var det det?
[Mads] Jeg tror, at alt det, I skjuler, også min harddisk,
er lige bagved…
…den dør.
[port åbner sig]
En svejsehal.
[Thomas] Jeg ved ikke, hvad du forestillede dig, men det er her ikke.
Det er ikke svært at trække en streg mellem to punkter
og tro, der er en sammenhæng.
Men det betyder ikke, der er det.
[Thomas] Godt. Tilbage til arbejdet.
[Beabadoobee's "Coffee" spiller]
[kvinde] Ja?
-[Emma] Hej. -Hej.
[Emma] Vi leder efter en mand.
Ham her.
[kvinde] Ja.
-[kvinde] Det kan godt være, han bor her. -Hvornår har du sidst set ham?
-[kvinde] Det kan jeg ikke huske. -Har han nogensinde haft besøg?
Hvem er I egentlig?
-Det er min far. -[kvinde] Er det din far?
Ja.
Jeg har ikke set ham i næsten et år.
[Emma] Han har ikke haft det godt.
Jeg vil bare gerne se ham igen.
Ja, okay. Hvis I går derhen og så til venstre
langs de små huse, så bor han nede i autocamperen.
Okay. Tusind tak.
[Lukas] Hvorfor sagde du, han var din far?
-Noget skulle jeg jo sige. -Men det passer jo ikke.
-Næ. -Hvorfor vidste hun ikke, det ikke passer?
-Jeg er en god skuespiller. -Jeg kunne se det.
-[Emma] Du kunne se, at jeg løj? -Ja.
Lyver I ikke, hvor du kommer fra?
-[Lukas] Nej. -[Emma] Okay. Tørt.
[Emma] Hey. Tror du ikke, det er her?
[mystisk elektronisk musik]
Den er låst.
[Emma] Det plejer ikke at være et problem.
[musik stiger i intensitet]
[mand] Hvad fanden laver I?
Øh…
Vi prøver at komme ind.
-[Emma] Vi leder efter nogen. -I kan ikke bare bryde ind.
Nej…
-[Emma] Men… -Det er min far.
-Din far? -[Lukas] Jeg har ikke set ham i…
…et år.
[mand sukker]
[mand rømmer sig]
[mand] Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst har talt med ham.
[mand] Han har ikke betalt i to måneder. I kan få lov at gå ind og tage hans lort.
[Emma] Okay. Tak.
[mand] Nej!
[gryder skramler]
[skabe og låger åbnes i baggrunden]
[Emma] Tag alt med, der kunne være hans.
[Elvis] Tror du ikke lige, du skal trække vejret en gang?
[Mads] Hvorfor? Det er slut.
-Det behøver ikke være slut. -Hvad skal vi gøre?
Astraeus bygger rent faktisk skibe.
-Jeg tog fejl. Den er ikke længere. -Hvad med alle dem, vi holdt øje med?
Og listerne og signalet.
De der ting er ikke en skid værd. Mens vi har siddet her,
har Emma fundet ud af det, jeg skulle finde ud af.
Det var mig…
-Hun har taget min harddisk. Min viden. -[Marie] Det kan du ikke lade hende tage.
[Mads] Hun tager røven på os.
Hun vandt. Jeg troede, jeg vidste alt. Jeg ved ikke en skid.
Kan I ikke bare skride? Helt seriøst. Skrid.
Men vi kan da stadig godt bare hænge ud her.
Jeg har ikke brug for, du kører mig nogen steder hen, Frederik.
[Frederik] Nej, okay.
Rigtig flot.
[Marie] Hvad er det, du laver?
-Du har jo ikke andre venner… -Luk røven.
-[Marie] Jeg siger…
Fuck nu af!
-[Mads] Skrid! -[Marie sukker]
[Marie] Okay.
Du skal ikke snakke sådan her til mig.
[følelsespræget elektronisk musik]
[funkmusik spiller i radioen]
[Lukas] Hvad er det?
De ting, jeg fandt derovre.
[Emma] Det ligner en recept.
-Hvad kan vi bruge den til? -[Emma] Det ved jeg ikke.
[Emma] Det er vel et slags spor.
Din far!
[Emma griner] Det kan godt være, du skal øve dig i at lyve.
[Lukas fnyser] Det virkede da.
Nej, det gjorde det ikke.
Hvad laver I på jeres planet?
Hvad mener du?
I lyver ikke. I har ikke nogen retning.
Hvad er det for et sted?
[atmosfærisk elektronisk musik]
Det er der, jeg er skabt. Det er der, jeg hører til.
Det er mit hjem.
Men de har taget det fra dig?
[Emma] Jeg kan ikke forestille mig, hvordan det må føles.
Lukas, jeg prøver…
[kvinde] Så er der mad.
-[Lukas] Hvad er det? -Fisk i dej og friture.
[Emma] Man spiser det med fingrene. Nej, du holder det med fingrene,
men du spiser det med munden.
[Emma] Altså…
[Emma] Mm?
-[Lukas] Hvad er meningen? -Med hvad?
At pakke mad ind i mad.
Det er til dem, der ikke kan lide fisk. Man putter det i ønskebrønden.
Hvis man ikke kan lide noget, hvorfor så spise det?
Når det har været i friture, så kan man lide det igen.
Jeg tror ikke, jeg forstår jer.
Men alligevel vil du redde os.
Det er det, jeg skal.
[faretruende atmosfærisk musik]
[Emma] Det er ham.
[Lukas] Vent her.
[Marie] Hej.
Hej.
Hvad laver du?
[Emma] Øh, ikke rigtig noget.
Du er ikke sammen med nogen?
Nej.
[dramatisk musik]
Jeg skulle bare have noget mad.
[begge stønner]
Jamen så går jeg lige op og tager en cola.
Ja.
[Marie] Okay.
[mystisk elektronisk musik]
Lukas?
[Lukas gisper og stønner]
[Lukas ømmer sig]
[glas splintrer]
[ulmende elektronisk musik]
-[Marie] Hej, hej. -[kvinde] Hej.
[Marie] Emma?
[Marie] E…
[Emma] Hvad fanden gør vi? Han ligger omme i bagagerummet.
-[Lukas] Det er lige meget. -[Emma] Hvad mener du?
Fuck, hvor klamt.
-Han forsvinder hurtigt. -[Emma] Forsvinder?
-Hvordan? -Han går i opløsning.
[Emma] Vi skal væk nu.
[Emma] Kom.
[Emma] Det er lige herovre.
[Emma] Shit…
-[Lukas stønner] -[Emma] Kom. Vi skal ind i kælderen.
[Emma] Kom.
[Emma tysser]
[Emma] Det er lige herinde.
[Lukas stønner og gisper]
Pres det her imod.
-[Lukas] Jeg skal bruge lys. -Hvad?
[Lukas] Kraftigt lys.
Nu!
[Emma] Jeg ser, hvad jeg kan finde.
-[Lykke] Hej, skat. -Mor.
-[Lykke] Der er mad i køkkenet. -[Emma] Jeg er ikke sulten.
[Lykke] Undskyld. Jeg tacklede ikke det der lejligheds-noget særlig godt.
[Lykke] Det må du undskylde.
[Emma fnyser] Hvad sker der?
[Lykke] Jeg elsker dig, uanset hvor du er.
Mor, de der lysterapilamper?
-[Lykke] Inde ved siden af, tror jeg. -[Emma] Okay.
[Emma] Hvad gør lyset?
-[Lukas] Det opbygger mine energier. -Dine energier?
[Lukas] Det heler.
[Emma] Vi har også ketoganer.
[Lukas] Hvad er det?
[Emma] Det er piller. Smertestillende.
[Emma] Det er min mors.
Det behøver jeg ikke.
[Emma] Jeg skal også huske mine.
[Lukas] Har du også smerter?
På en måde. Det er mit humør.
Det er noget, jeg skal. Jeg har brug for dem.
[Lukas] Siger hvem?
Min læge. Og min mor.
Hvad, hvis du ikke tager dem?
Det ved jeg ikke.
Jeg har altid bare taget dem.
Lad ikke andre bestemme over dig.
[Lukas] Lede dig i andre retninger end den, du selv gerne vil gå.
[Lukas] Man ved bedst selv, hvem man gerne vil være.
Og så bliver man den.
Også hvis man kommer til at stå helt alene.
[drømmende elektronisk musik]
[biler nærmer sig]
[ulmende elektronisk musik]
Måske vi alligevel skulle tale sammen.
[Emma] Lukas? Prøv at se.
Hvad?
Skriften er den samme.
[Emma] Det er min læge, Susan. Hun…
[Emma] Hun havde en affære med Hans. Nu udsteder hun recepter til en af dem.
Det må betyde, at hun ved noget.
Det kan jo ikke være tilfældigt, vel?
-Vi kører derud. -[Emma] I hvad?
Vi finder noget.
Du skal lige have noget tøj på først.
-Tøj? -[Emma] Ja.
Dit eget er for smadret. Du kan låne noget af min mors.
Er du for normativ til det?
[Emma fniser]
Det er lige meget. Jeg finder noget.
Kom indenfor.
Du havde ret.
I vidste det.
Hvem er I?
[Thomas] Vi er det, du ser her, og meget mere end det.
[Thomas] Vi har eksisteret længere, end du kan forestille dig.
Vi har altid været på sporet af det samme.
Udenjordisk liv.
Vi skal være forbindelsen mellem det derude og os på Jorden.
Hvordan vidste du det med rekylnedslaget?
-Hvad får jeg ud af det? -[Thomas] Du bliver en del af os.
Er det ikke nok?
[Thomas] Fortæl alt, hvad du ved.
Kommer det her ud, skal jeg have mit navn på.
-Det her skal helst ikke ud. -[Mads] Hvis det gør.
Hvis det gør, så har vi en aftale.
[Thomas] Du talte om en harddisk.
Hun har den. Emma.
Hvorfor taler jeg så med dig?
-Jeg kan få den tilbage. -[Thomas] Det er en god idé.
[Thomas] Hurtigst muligt.
Du bliver nødt til at finde hende. Jeg ved godt, hvad jeg sagde,
men jeg skal virkelig bruge harddisken nu.
[Marie] Jeg ved ikke, hvor hun er. Hvorfor skal du bruge den nu?
-Hvorfor? -[Marie] Ja.
Fordi jeg havde ret, Marie.
[Mads] Alt er på den disk, så ingen andre end mig må kigge på den.
Okay.
[Emma] Der er Susans lægeklinik.
[Emma] Den er faktisk flot til dig.
Lyseblå.
[mystisk elektronisk musik]
[Emma] Okay. Bare bliv i bilen.
[musik intensiveres]
[telefon vibrerer]
Tag den. Du skal ikke komme hjem. Bare ring til mig.
-[Lukas] Hvad sker der? -[Emma ] Hun havde dem her.
Hun har de her prøver.
[Emma] Det ligner Hans' blod. Og ham på cafeen.
[Emma] Shit, det er hende.
Kør.
[Emma] Vent. Hun kommer ud igen.
[Emma] Hold ind her.
[Emma] Lad os se, hvad hun gør.
[ulmende intens musik]
Hvad fanden skal hun?
[Emma] Shit, hun kører. Måske kan hun lede os hen til dem.
[Emma] Kør efter hende.
[Emma] Hvor skal hun hen?
[bildør åbnes]
-[Emma] Hvad laver du? -Hun kender dig.
-Jeg ser, om hun møder nogen. -Ikke i det der tøj.
[Emma] Vi venter her.
[Emma] Skulle hun bare handle?
Man køber ikke ind som det første, når man har haft indbrud.
Hvad?
[utydelig samtale]
-[Lukas] Kender du dem? -[Emma] Nej.
[følelsespræget atmosfærisk musik]
Er du sikker?
[Emma] Mm.
Okay.
[Emma] Jeg skal på arbejde.
[Lykke] Kommer du ikke med ind?
[musik intensiveres]
[Emma] Ej… Ej, mor!
[fødselsdagskort spiller "Happy Birthday"]
[outrosang spiller]