СЕРІАЛ NETFLIX
Привіт.
-Тобі допомогти? -Так, дякую.
-Хтось щось дізнався. -Хто?
Вони були в мене, рознесли кабінет.
Якщо це ті, хто вбив Ганса, то їм усе відомо.
Хто вбив Ганса?
Люкке, ти ж знаєш, що на Землі є люди, які проти цього.
Це може бути будь-хто.
Емма теж приходила.
-Вона часто приходить. -Їй щось відомо.
Нічого їй не відомо.
Емма була і біля ферми.
І не сама.
Вона нічого не помічає, ми мусимо відкрити їй очі.
-І негайно. -Ні.
-Я не готова. -У нас немає вибору.
Ти завжди нас підтримувала.
Прикривала нас.
Ми завжди будемо тобі вдячні.
-Їй не обов'язково знати. -Вона нас видасть.
-Треба їй сказати. -А якщо не скажемо?
Ти не зможеш цього відвернути.
Тоді спершу з нею поговорю я.
Не затягуй.
Час на роботу.
Елвісе.
Чого тобі треба?
Що ти знаєш про мою маму?
То справа досі в тобі?
Ні, у ній!
-Вона була у списку? -Пів Мідделбо у списку.
Вона одна з них.
Я хочу зрозуміти, як бути далі.
Ага. А я хочу, щоб вантажники закінчили.
-Ви мені потрібні. -Ми більше не разом.
Не знаю, що ти курила, чи що ніби-то знаєш,
але допомагати не хочу. Нема сил.
Я переїжджаю.
Мамо?
Привіт.
Я зібрала речі. Ми їдемо.
Хто ти?
Ти не моя мама.
Ні.
Де вона?
Померла.
-Ти її вбила? -Ні.
Тебе віддали мені, коли вона померла, і сказали піклуватися як про рідну.
Але хто ти така?
Еммо, годі.
Хто отак віддає немовля незнайомці?
Він мав рацію.
-Ви нами маніпулюєте. -Хто це сказав?
Байдуже.
Я знаю, чого ви хочете.
Еммо.
Я лише хотіла піклуватися про тебе, захищати.
-Щоб ти була моя. -Ти брешеш.
Я відчуваю.
Я все відчуваю.
Завжди відчувала.
Так.
Ти все відчуваєш.
Лукасе.
-Так? -Ну, е…
Я не можу знайти диск.
Ясно.
Але, думаю, я знаю, де може бути Емма.
Вона працює з одним чоловіком. Усе йому розповіла.
Ясно.
І вона стверджує, що він не звідси.
Обшукайте будівлю.
Знайдіть його!
Де він?
Що ви тут робите?
-Звідки він? -Перший поверх, чисто!
-Хто? -Лукас.
Його ж так звати?
Другий поверх, чисто!
Він тут живе?
Хто?
Це Бета. Усе чисто.
Ти поїдеш із нами.
Не зупиняйся.
Взяти його!
Лукасе! Відпусти її!
Я захищав тебе.
Тебе будуть переслідувати.
Хто?
Поліція.
Чи…
Не можна просто вбивати людей.
Якщо ми не зупинимо організм,
помре ще більше людей.
-Бо вони захоплять планету? -Так.
-Як? -Проникнуть у ваші голови.
-Змусять думати як вони. -Чого ж одразу це не зробили?
Вони хотіли вас вивчити. Усе, до дрібниць.
Вичікували слушний момент.
Ці істоти… Вони жорстокі.
І хочуть вас знищити.
Що ти з ними зробиш?
Змушу відповісти за все.
Як?
-Це не я вирішую. -А хто?
-Хто вирішує, що правильно, а що - ні? -Це не обговорюється. Так усе влаштовано.
Напевно, легше вірити, що все так просто.
-Бо так і є. -Ні.
Насправді ні.
Щось недоговорюєш?
З ким ти говорила?
Ні з ким.
Еммо, мені треба дізнатись, де вони.
Одного вистачить, щоб знайти решту.
Це той, кого ти любиш.
Не кривдь її.
Еммо? Де ти?
Повернися.
Еммо?
Ти мене любиш?
Авжеж люблю.
Ти ж моя доня.
Це ж неправда.
Ні, правда.
-Хто інші? -Я не могла розповідати.
-Мені не дозволяли. -Поясни, що відбувається.
Телефоном не можу. Повернися додому.
-Не знаю, чи можна тобі довіряти. -Можна! Я все поясню. Повернися.
Я…
Я тобі все розповім.
У «Мама Тай» за годину.
Зустріч у людному місці.
Кмітливо.
Треба вивідати, скільки їх, і де вони.
Це все.
-Про решту я подбаю сам. -Добре.
Вона брехатиме.
Маніпулюватиме.
Вона може читати думки.
Користуватись цим.
Але вона моя мама.
Пам'ятай, що я казав.
Фреде слухає.
Еммо?
-Усе добре? -Так.
Хто це накоїв?
Той чоловік.
Який?
З яким бачилася Емма.
Як це було?
До біса швидко.
З мене годі.
Відступати вже пізно.
Ану зберися.
Роби, що кажуть.
Чому я?
Бо тепер у тебе є місія.
Знайди Емму.
Ні, я не знаю, де вона. Я її не бачив.
Відстеж її телефон. Хіба ти не вмієш?
Може, вона його вимкнула.
Я скажу, якщо побачу її.
Так. Бувай!
Мас тебе шукає.
-Ясно. -Голос у нього знервований.
-Ти йому не сказав? -Ні.
Здуріти можна.
Від тебе ані слуху.
А тут раптом дзвониш і просиш тебе забрати.
Я не знала, кому ще можна подзвонити.
«Мама Тай»?
Так.
Застрибуй.
-Вибач. -Що?
Вибач!
За що?
Не знаю.
Та нічого.
Вибач, я така ідіотка.
А я і не помітив.
Поговори з Марі.
-Не можу. -Доведеться.
Між нами нічого немає.
Усе гаразд.
А от Марі…
Вона так на тебе дивиться.
А як ти дивишся на неї.
До тебе все було якось легше.
Дай телефон.
Так!
Бережи себе.
Гей!
-Я її знайшов. -Де?
-На місці. -Я не знаю, де вона.
Зрозумів. Нічого. Хай собі їде.
Вона кмітливіша за тебе.
Їй просто пощастило.
-Прошу. -Дякую.
Еммо.
Стій. Я тебе не скривджу.
Де моя мама?
Чекає на тебе вдома.
-Я вам не вірю. -Вона так і думала.
Мама каже, що використала право вето.
Я знав твою біологічну матір.
Що?
Я бачив, як ти народилася.
-Як? -Я можу показати.
Ні, що ви робите? Хто ви?
Агов?
Ми прилетіли 17 років тому.
-Метеорит прилетів? -Зореліт.
Так ви їх називаєте?
Зорельоти?
Ми покинули свої домівки. Свою планету.
Ми втекли від тих, хто хотів нас убити.
Ми пролетіли крізь простір і час, шукаючи місце, де живуть схожі на нас.
Ми планували перечекати там, а потім повернутися.
Ми шукали безлюдне місце, щоб непомітно приземлитися.
Але все пішло не за планом. Ми не приземлилися.
Ми розбилися.
Твоя біологічна матір…
Вона не вижила.
Привіт.
Привіт, сонце.
Люкке…
Вона була там.
Людина, яка була поруч із місцем катастрофи.
Привіт.
Яка солоденька.
Якби вона не опинилась там, ти б не вижила.
-Ганс теж вижив. -Тихенько.
Він передав тебе Люкке.
Якщо тобі дороге життя,
прийми її як рідну.
Так я їй тоді сказав.
Люкке…
Вона відмовилася від себе…
Від усього заради тебе.
Але ж виходить, що я…
Ти одна з нас.
-Але ж ваша кров… -Ти ще приймаєш ліки?
Ти ніколи не думала, нащо ті пігулки?
Глянь сама.
Не хочу.
Не бійся того, ким ти є.
Ти єдина на цій планеті
можеш робити те, що робиш.
Лише в тебе є дар передчуття.
Ти не звідси.
І ти про це знаєш.
Твоє місце не тут.
Коли ти приймеш себе, я покажу, на що ти здатна.
Ти приймаєш те, ким ти є?
Відчуваєш те, про що я казав?
Відчуваєш?
Так.
Ходімо.
Що це за місце?
Зараз це неважливо.
-А що важливо? -Що ми повертаємось додому.
Такий був задум з дня прильоту:
повернутися, коли скінчиться війна.
Сигнал?
Так. Сигнал.
Сигнал, який повідомив нам,
що війна скінчилася.
І ми повернемося додому.
Іще не знаємо коли,
але дуже скоро.
Ти нарешті попрощаєшся зі світом, в якому почувалася чужою.
Але як?
Війна досі триває.
Про що ти?
Лукас каже, ви прилетіли, щоб захопити Землю.
Лукас?
Не зважайте.
-Припиніть. Не читайте мої думки. -Він тут?
Він тут, на Землі?
Він тут?
Так.
Еммо.
Якщо ти зараз не підеш зі мною, він тебе вб'є.
Ми зустрічаємось завтра вранці.
У цьому місці.
Ми чекатимемо тебе.
Прийшли результати аналізу крові.
Ні.
Я бачив її кров.
Вона червона.
Виявилося, що ні.
АСТРАЕУС - АНАЛІЗ КРОВІ - ЕММА СУННБЮ
Кріпися, друже. Кріпися.
Еммо?
Як справи?
-Не зараз, Йонасе. -Не хочеш повечеряти з моїми батьками?
Вони про тебе питали…
Я трохи поспішаю.
Буде буженина.
З підливкою, картоплею…
Мама наквасила капустки.
Тобі точно сподобається.
Це лише вечеря.
Я зараз трохи розгублена.
Не знаю, хто я така.
Напиши мені.
Зустрінемося на треку.
Я в нормі!
Бувай!
Бувай…
Мамо?
Привіт.
-Привіт. -Тобі треба бути обережнішою.
Мас і якісь люди тебе розшукують. У них зброя і…
-Це через твою маму? -Я поки не можу пояснити.
Гаразд.
Я скучила.
І…
Я б дуже хотіла…
-Бути тобі потрібною. -Знаю.
-Але не потрібна. -Та ні…
Ні, потрібна.
Ем… Еммо!
Мамо.
Чому ти мені збрехала?
Я ж це відчуваю.
Чого ти хочеш?
Хто ти?
Ходімо.
Поквапся.
Тут є інші. Знайди їх.
Тікай!
Тікай.
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова