EN NETFLIX-SERIE
-Hej. Behöver du hjälp? -Ja, tack.
-Nån vet nåt. -Vem då?
De slog sönder min mottagning.
Om det var desamma som dödade Hans kanske de vet allt.
Vem dödade Hans?
Du vet att det finns folk här på jorden som motsätter sig allt det här.
Det kan vara vem som helst av dem. Emma har också varit där.
-Men hon är där jämt. -Hon vet nåt.
-Hon vet inget. -Hon var vid gården. Emma, alltså.
Och hon hade andra med sig.
Men hon är blind, och det är vår uppgift att få henne att se. Det måste ske nu.
-Nej. Jag är inte redo. -Det är så det blir.
Du har alltid funnits där. Du har täckt upp för oss.
Vi är dig evigt tacksamma.
-Hon behöver inte veta. -Hon avslöjar oss. Vi måste berätta.
-Men om vi inte säger nåt? -Du kan inte ändra det som kommer att ske.
Låt mig prata med henne först.
Du måste göra det nu.
Jag måste till jobbet.
Elvis!
Vad vill du?
Vad vet du om min mamma?
-Så allt handlar fortfarande om dig? -Nej, det handlar om henne!
-Stod hon på listan? -Halva Middelbo står med.
Hon är en av dem.
-Jag måste få veta vad jag ska göra. -Visst. Jag måste få flytten klar.
-Jag behöver er. -Det finns väl inget "oss"?
Jag vet inte vad du går på eller tror du vet,
men jag vill inte hjälpa till. Jag orkar inte.
Jag måste flytta.
Mamma?
Hej. Jag har packat. Vi ska åka.
Vem är du?
Du är inte min mamma.
Nej.
Var är hon?
Hon är död.
-Dödade du henne? -Nej.
De lade dig i mina armar när hon dog.
De bad mig ta hand om dig som om du vore min egen.
Men vem är du?
Emma, sluta.
Man ger inte bara ett nyfött barn till en främling.
Han hade rätt.
Ni manipulerar oss.
-Vem pratade du med? -Spelar ingen roll. Jag vet vad ni vill.
Emma.
Jag ville bara ta hand om dig och skydda dig.
-Jag ville att du skulle vara min. -Du ljuger.
Jag känner det. Jag känner saker.
Jag har alltid känt saker.
Ja.
Du känner saker.
Lukas.
-Ja? -Jo, alltså…
Jag hittar inte hårddisken.
-Jag förstår. -Men jag tror jag vet var Emma är.
Det finns en man hon jobbar ihop med. Hon berättade allt för honom.
-Okej. -Hon säger att han inte är härifrån.
Sök igenom byggnaden. Se till att hitta honom!
Var är han?
Vad gör du här?
-Var kommer han ifrån? -Första våningen klar!
-Vem? -Lukas.
Det är väl det han heter?
Andra våningen klar!
Bor han här?
Vem?
-Det här är Beta. Kusten är klar. -Du följer med oss.
Fortsätt gå.
Ta honom!
Lukas! Släpp henne!
Jag skyddar dig.
-De kommer att jaga dig för det här. -Vilka då?
Polisen. Eller…
Man får inte bara döda folk så där.
Om vi inte stoppar organismen kommer ännu fler att dödas.
-För att då tar de över oss? -Ja.
-Hur då? -De tar sig in i era huvuden.
-Så att ni tänker som de. -Varför inte göra så direkt?
De behövde lära känna er. Varenda liten detalj.
De har väntat på rätt tidpunkt.
Varelserna… De är onda.
De vill förinta er.
Vad ska du göra med dem?
De måste hållas ansvariga.
Hur då?
-Det avgör inte jag. -Vem gör det?
-Vem bestämmer om rätt och fel? -Inget snack nu. Det är som det är.
Så skönt att tro att nåt är så enkelt.
-Det är vad det är. -Nej. Det är det verkligen inte.
Vad undanhåller du?
-Vem har du pratat med? -Ingen särskild.
Emma, jag måste få veta var de är.
Jag behöver bara en av dem för att hitta de andra.
Det är nån du älskar.
Snälla du, gör henne inte illa.
Emma? Var är du?
Kom hem.
Emma?
Älskar du mig?
Så klart att jag älskar dig. Du är min dotter.
-Men det är jag ju inte. -Jo, det är du.
-Vilka är de andra? -Jag kunde inte berätta.
-Jag fick inte. -Förklara vad som pågår.
Det går inte på telefonen. Kom hem.
-Jag vet inte om jag kan lita på dig. -Det kan du! Jag förklarar allt. Kom hem.
Jag kan berätta allt.
Mama Thai, om en timme.
Ni träffas där det finns andra. Det är bra tänkt.
Du måste ta reda på hur många de är och var de finns.
Det är allt.
-Jag sköter resten. -Visst.
Hon kommer att ljuga för dig. Manipulera dig.
Hon kan läsa dina tankar. Hon kan använda dem mot dig.
Men hon är min mamma.
Du måste komma ihåg vad jag sa.
Det här är Frede.
Emma?
-Och du mår bra? -Ja.
Vem gjorde allt det här?
Det var han.
Vem då "han"?
-Han som Emma träffade. -Hur gjorde han det?
Det gick så jävla fort.
-Jag vill inte vara med längre. -Du har inte längre nån återvändo.
Ta dig samman. Gör som du blir tillsagd.
Varför just jag?
För att du fick ett uppdrag.
Hitta Emma.
Jag vet inte var hon är. Jag har inte sett till henne.
Spåra hennes mobil. Det vet du väl hur man gör?
Hon kan ha stängt av den.
Jag hör av mig om jag träffar henne. Visst. Hej då!
Mads letar efter dig.
-Okej. -Han lät väldigt stressad.
-Sa du nåt till honom? -Nej.
Det är rätt galet, va?
Jag hör inget från dig. Sen ringer du plötsligt och ber mig att hämta dig.
Jag visste inte vem annars jag skulle ringa.
-Mama Thai? -Ja.
Hoppa på.
-Förlåt. -Vad?
-Förlåt! -För vad?
Jag vet inte.
Det är lugnt.
Förlåt, jag är en idiot.
Det har jag inte märkt.
-Du måste prata med Marie. -Det kan jag inte.
Du måste. Det är inget mellan oss.
Det är lugnt.
Men Marie…
Sättet som hon ser på dig.
Sättet som du ser på henne.
Allt var lite enklare utan dig.
Din mobil.
Ja!
Var försiktig.
-Du! Jag hittade henne. -Var då?
-Precis här nånstans. -Jag vet inte var hon är.
Jag förstår. Det gör inget. Låt honom vara.
Hon är smartare än du.
Hon hade bara tur.
-Varsågod. -Tack.
Emma.
Sitt kvar. Jag ska inte göra dig illa.
-Var är min mamma? -Hon väntar på dig hemma.
-Jag tror dig inte. -Hon anade nåt sånt.
Hon säger att hon använder ett "mammaveto".
Jag kände din biologiska mamma.
-Vad? -Jag var med när du föddes.
-Hur är det möjligt? -Får jag visa?
Nej, vad gör du? Vem är du?
Hallå?
Vi anlände för 17 år sen.
-Menar du meteoren? -Rymdskeppet.
Är det inte det ni kallar det för? Ett rymdskepp?
Vi lämnade våra hem. Vi lämnade vår planet.
Vi flydde från de som ville döda oss.
Vi reste genom tid och rum för att hitta en plats där invånarna liknade oss.
Vår plan var att stanna där tills vi kunde åka hem.
Vi letade efter en öde plats att landa på, där ingen skulle se oss.
Det gick inte som planerat. Vi landade inte. Vi kraschlandade.
Din biologiska mamma…
Hon överlevde inte.
Hej. Hej, raring.
Lykke… Hon var där.
En människa som var i närheten av där vi kraschade.
Hej, lilla du.
Min lilla älskling.
Om hon inte hade varit där då hade du inte överlevt.
-Hans var en av de överlevande. -Såja.
Han tog med dig till Lykke.
Om ett liv betyder nåt för dig, gör henne då till din.
Det var det jag sa till henne. Till Lykke…
Hon gav upp sin identitet… Allting, för din skull.
Men det betyder att jag är…
Du är en av oss.
-Men ert blod är… -Tar du fortfarande din medicin?
Funderade du aldrig på vad tabletterna var till för?
Ta en titt.
Jag vill inte.
Var inte rädd för vad du är.
Du är den enda här på planeten som kan göra det du gör.
Ingen har så starka föraningar som du.
Du hör inte hemma här.
Och det vet du.
Du hör hemma nån annanstans.
När du har accepterat dig själv ska jag visa dig vad du kan.
Accepterar du vem du är?
Känner du vad jag just berättat?
Känner du det?
Ja.
Följ med mig.
Vad är det här för en plats?
Det är oviktigt just nu.
-Vad är viktigt, då? -Att vi ska åka hem.
Det har alltid varit planen, ända sen vi kom hit.
Att återvända när kriget är slut.
-Signalen? -Ja. Signalen.
Signalen visade oss att kriget är slut.
Vi vet att vi ska åka hem.
Vi vet bara inte när. Men det blir snart.
Äntligen får du säga adjö till världen där du aldrig kände dig hemma.
Men hur?
Kriget är inte slut.
Vad menar du?
Lukas sa att ni kom hit för att erövra jorden.
Lukas?
Glöm det.
-Sluta. Försök inte läsa mina tankar. -Är han här?
Är han här på jorden?
Är han det?
Ja.
Emma.
Om du inte följer med mig nu dödar han dig.
Vi träffas i morgon bitti.
Vi träffas här.
Vi väntar på dig.
Resultatet av blodprovet har kommit.
Nej.
Jag har sett hennes blod.
Det var rött.
Tydligen inte.
ASTRAEUS - BLODPROV - EMMA SUNDBY
Du måste ta dig samman, min vän. Ta dig samman.
Emma? Hur är läget?
-Inte nu, Jonas. -Vill du äta middag med mina föräldrar?
De frågar om dig…
Jag är lite upptagen.
Det är bara fläskstek med sås och potatis… Med mammas hemlagade rödkål.
Den gillar du ju.
Bara helt informellt.
Jag är lite förvirrad just nu.
Jag vet inte riktigt vem jag är.
Du kan väl sms:a mig. Vi ses vid rampen.
Det gick bra. Hej då!
Hej då…
Mamma?
Hej.
-Hej. -Du måste vara försiktig.
Mads och några andra jagar dig. De har vapen och…
-Har det med din mamma att göra? -Jag kan inte förklara nu.
Okej.
Jag saknar dig.
Och…
Jag önskar bara…
-Jag önskar att du behövde mig med. -Ja.
-Men det gör du inte. -Jo…
Jo, det gör jag.
Em… Emma!
Mamma.
Varför ljög du för mig?
Jag märker det ju.
Vad vill du?
Vem är du?
Kom.
Skynda dig.
Det finns andra. Hitta dem.
Spring!
Undertexter: Mats Nilsson