SERIÁL NETFLIX
Ahoj.
- Chceš pomoct? - Jo, díky.
- Někdo něco ví. - Kdo?
Byli u mě a rozmlátili ordinaci.
Pokud stejní lidé zabili Hanse, možná vědí všechno.
Kdo zabil Hanse?
Lykke, víš, že na Zemi jsou lidi, co jsou proti tomuhle všemu.
Může to být kdokoli. Byla tam i Emma.
- Chodí tam pořád. - Něco ví.
Nic neví.
Byla na farmě. Emma.
A nebyla tam sama.
Ale nevidí to a my jí musíme otevřít oči.
- A to hned. - Ne.
- Nejsem připravená. - Tak to bude.
Vždycky jsi tu byla.
Kryla jsi nás.
Jsme ti neskonale vděční.
- Nemusí nic vědět. - Odhalí nás.
- Musíme jí to říct. - A když ne?
Nemůžeš změnit, co se stane.
Nejdřív s ní promluvím.
Udělej to hned.
Musím do práce.
Elvisi!
Co chceš?
Co víš o mojí mámě?
- Takže se pořád všechno točí kolem tebe? - Ne, jde o ni.
- Je na seznamu? - Je tam půlka Middelbo.
Je jednou z nich.
Musím se rozhodnout, co s tím.
Jasně. A já počkat, až stěhováci skončí.
- Potřebuju vás. - Už to není naše věc.
Nevím, co blbneš nebo co si myslíš, že víš,
ale nemám energii ti pomáhat.
Stěhuju se.
Mami?
Ahoj.
Už jsem sbalila. Pojedem.
Kdo jsi?
Nejsi moje máma.
Ne.
Kde je?
Je mrtvá.
- Zabilas ji? - Ne.
Když umřela, dali mi tě do náruče,
ať se o tebe postarám jako o vlastní.
Ale kdo jsi?
Emmo, přestaň.
Nikdo nedá novorozence cizí ženský!
Měl pravdu.
Manipulujete námi.
- S kým jsi mluvila? - To je fuk.
Vím, o co vám jde.
Emmo.
Chtěla jsem se o tebe starat a chránit tě.
- Chtěla jsem, abys byla moje. - Lžeš.
Cítím to.
Cítím to uvnitř.
Vždycky jsem to cítila.
Jo.
Cítíš.
Lukasi!
Prosím?
Ten harddisk nemůžu najít.
Aha.
Ale asi vím, kde by mohla být Emma.
Je tu jeden chlap, kterému všechno řekla. Pracujou spolu.
Dobře.
A říká, že není odsud.
Prohledejte budovu.
A najděte ho!
Kde je?
Co tady děláte?
Odkud je?
První patro je čistý!
- Kdo? - Lukas.
Jmenuje se tak, ne?
Druhý patro, čistý!
Tady bydlí?
Kdo?
Tady Beta. Všechno čistý.
Půjdeš s námi.
Pokračujte.
Chyťte ho!
Lukasi! Pusť ji!
Chráním tě.
Za tohle po tobě půjdou.
Kdo?
Policie.
Nebo…
Nemůžeš jen tak zabíjet lidi.
Jestli organismus nezastavíme, bude mrtvých ještě víc.
- Ovládnou nás, nebo co? - Ano.
- Jak? - Dostanou se vám do hlavy.
- Donutí vás myslet jako oni. - Proč to neudělali hned?
Potřebovali vás poznat. Do posledního detailu.
Čekali na vhodný okamžik.
Ti tvorové jsou zlí.
Chtějí vás zničit.
Co s nimi chceš dělat?
Ať se zodpovídají.
Jak?
- To není na mně. - A na kom?
- Kdo rozhodne, co je správné a špatné? - To není k diskusi, to je dané.
Je snadné věřit, že je to tak jednoduché.
- Tak to prostě je. - Ne.
Fakt ne.
Co mi tajíš?
S kým jsi mluvila?
S nikým.
Emmo, potřebuju vědět, kde jsou.
Stačí mi jeden, abych našel ostatní.
Je to někdo, koho miluješ.
Neubližuj jí, prosím.
Emmo? Kde jsi?
Pojď domů.
Emmo?
Máš mě ráda?
Samozřejmě, že tě mám ráda.
Jsi moje dcera.
Právě že nejsem.
Ale jsi.
- Kdo jsou ostatní? - Nemohla jsem mluvit.
- Nesměla. - Vysvětli mi, co se děje.
Po telefonu to nejde. Přijď domů.
Nevím, jestli ti můžu věřit.
Můžeš mi věřit! Všechno ti vysvětlím. Pojď domů.
Já…
Všechno ti řeknu.
Za hodinu v Mama Thai.
Sraz na veřejném místě.
Chytré.
Musíš zjistit, kolik jich je a kde jsou.
To stačí.
Zbytek zařídím.
Jasně.
Bude ti lhát.
Manipulovat.
Umí číst myšlenky.
Použije je proti tobě.
Ale je to moje máma.
Pamatuj, co říkám.
Tady Fred.
Emmo?
- Jste v pořádku? - Jo.
Kdo udělal to všechno?
To on.
Kdo?
Muž, se kterým se scházela Emma.
Jak?
Všechno se stalo děsně rychle.
Už to nechci dělat.
Teď už není návratu.
Seber se.
Dělej, co ti říkám.
Proč já?
Protože jsi dostal úkol.
Najdi Emmu.
Ne, nevím, kde je. Neviděl jsem ji.
Můžeš vystopovat její mobil, to umíš, ne?
Třeba to zablokovala.
Dám vědět, když ji uvidím.
Jasně. Čau.
Hledá tě Mads.
- Aha. - Zněl dost vystresovaně.
- Řekl jsi mu něco? - Ne.
Ty jsi teda dobrá.
Vůbec se neozveš.
Pak zničehonic zavoláš, ať pro tebe přijedu.
Nevěděla jsem, komu jinému volat.
Mama Thai?
Jo.
Naskoč si.
- Promiň. - Co?
Promiň!
Za co?
Já nevím.
Jasně.
Promiň, že jsem debil.
Nevšiml jsem si.
Musíš promluvit s Marií.
- Nemůžu. - Musíš.
Nic mezi námi není.
Je to v pohodě.
Ale Marie…
Jak se na tebe dívá.
Jak se na ni díváš ty.
Bez tebe bylo všechno jednodušší.
Tvůj mobil.
Yes!
Buď opatrná.
Hej!
- Našel jsem ji. - Kde?
Tady. Ale nevím, kde je.
Rozumím. V pořádku, nechte ho jít.
Je chytřejší než ty.
Jenom má štěstí.
- Prosím. - Děkuju.
Emmo.
Seď.
Neublížím ti.
Kde je máma?
Čeká na tebe doma.
- Nevěřím vám. - Tušila to.
Říká, že využívá „mámina veta“.
Znal jsem tvou biologickou mámu.
Cože?
Byl jsem u tvého narození.
- Jak to? - Rád ti to ukážu.
Ne, co to děláte? Kdo jste?
Haló?
Dorazili jsme před 17 lety.
- Ten meteorit? - Vesmírná loď.
Tak tomu říkáte, ne?
Vesmírná loď?
Opustili jsme své domovy, naši planetu.
Utekli jsme před těmi, co nás chtěli zabít.
Cestovali jsme časoprostorem
a hledali místo, kde se nám obyvatelé podobají.
Chtěli jsme tam zůstat, než bude možný návrat domů.
K přistání jsme hledali opuštěné místo, kde nás nikdo neuvidí.
Ale nešlo to podle plánu.
Nepřistáli jsme,
ale havarovali.
Tvoje biologická máma…
Nepřežila.
Ahoj.
Ahoj, zlatíčko.
Lykke…
Byla tam.
Člověk, který byl poblíž místa, kde jsme havarovali.
Ahoj.
Ty zlaté miminečko.
Kdyby tam v tu chvíli nebyla, už bys nežila.
- Jedním z přeživších byl Hans. - No tak…
To on tě dal Lykke.
Jestli pro tebe život něco znamená,
musíš ji přijmout za svou.
To jsem jí řekl.
Lykke.
Vzdala se své identity.
Všeho. Kvůli tobě.
Ale to znamená, že jsem…
Jsi jedna z nás.
- Ale vaše krev je… - Bereš ještě ty léky?
Neuvažovala jsi nikdy, na co ty prášky jsou?
Zkus to.
Nechci.
Neboj se toho, kým jsi.
Jsi jediná na téhle planetě,
kdo dokáže to, co ty.
Nikdo nemá takové předtuchy jako ty.
Nepatříš sem.
A ty to víš.
Patříš někam jinam.
Až se přijmeš, ukážu ti, čeho jsi schopna.
Přijímáš, kým jsi?
Cítíš, co jsem ti právě řekl?
Cítíš to?
Ano.
Pojď se mnou.
Kde to jsme?
To teď není důležité.
- Co je důležité? - Že se vracíme domů.
Vždycky to byl náš plán.
Vrátit se, až válka skončí.
Ten signál?
Ano, ten signál.
Signál, který nám sdělil,
že válka skončila.
Víme, že se vrátíme domů.
Jenom nevíme kdy.
Ale bude to brzy.
Konečně se rozloučíš se světem, kde ses nikdy necítila jako doma.
Ale jak?
Válka neskončila.
Jak to myslíš?
Lukas říkal, že jste přijeli dobýt Zemi.
Lukas?
Zapomeň na to.
Přestaň mi číst myšlenky.
Je tady?
Je tady na Zemi?
Je tu?
Ano.
Emmo.
Jestli teď nepůjdeš s námi, zabije tě.
Sraz je zítra ráno.
Sejdeme se tady.
Budeme na tebe čekat.
Máme výsledky krevních testů.
Ne.
Viděl jsem její krev.
Byla červená.
Očividně ne.
ASTRAEUS KREVNÍ TESTY – EMMA SUNDBYOVÁ
Musíš se sebrat, příteli. Seber se.
Emmo?
Jak je?
- Teď ne, Jonasi. - Nechceš k našim na večeři?
Ptají se na tebe.
Teď fakt nemůžu.
Je vepřová pečeně.
Omáčka, brambory…
Mámino domácí červené zelí.
Budeš se olizovat.
O nic nejde.
Jsem teď trochu zmatená.
Nevím, kdo vlastně jsem.
Tak pak napiš.
Uvidíme se na rampě.
Nic mi není!
Čau!
Ahoj…
Mami?
Ahoj.
- Ahoj. - Musíš být opatrná.
Mads a další po tobě jdou a mají zbraně.
- Jde o něco s tvou mámou? - Nemůžu ti to teď vysvětlit.
Dobře.
Chybíš mi.
A…
Kéž bys…
taky potřebovala ty mě.
Jo.
- Ale nepotřebuješ. - Ale jo.
Potřebuju tě.
Em… Emmo!
Mami.
Proč jsi mi lhala?
Vždycky to cítím.
Co chceš?
Kdo jsi?
Pojď.
Pospěš si.
Jsou tu i další. Najdi je.
Utíkej!
Utíkej.