СЕРІАЛ NETFLIX
-Ким ви були раніше? -Ніким.
-У вас немає минулого? -Ні.
У всіх є хоч якесь минуле.
Не в мене.
Хоча мені це ні до чого.
Тепер ви інша людина. Люкке Суннбю.
Люкке Суннбю. Гарне ім'я.
Ким би ви не були раніше, тепер ви - вона.
А дитина?
Це Емма.
-Вона ваша? -Звісно.
Ви матір-одиначка?
Ви ж казали, що вам це ні до чого.
Дякую.
Це Емма. Якщо хочете, лишіть повідомлення.
Привіт. Де ти?
Вибач за те, що було вчора.
Може, поговоримо?
Бувай. Цілую.
Це був мій учитель, Ганс.
Він запхав це мені в шию.
Чому він обрав мене?
Може, це був збіг.
То я лише конверт.
Вони ховають від мене кульку, бо вона веде до їхнього зорельота.
Кулька зреагувала на сферу на старій лісопильні.
-Нам треба туди. -Я щойно ледь звідти втекла.
Покажи, де вона розташована.
Чому вони тут?
-Чому? -Так. Чому вони обрали Землю?
Бо думають, що можуть сховатися.
Бо зовні схожі на вас.
Ти теж схожий на людину.
Не схожий.
Просто так здається.
Вона була тут.
Це вони.
Це їхній зореліт.
Вони його перевезли.
Він теж тут був.
Мій учитель.
-І вона його… -Поглинала.
Так.
Чи розчиняла. Не знаю, як це пояснити.
Кулька більше не під'єднана.
З неї нема користі.
Ходімо.
Як їх тепер знайти?
-Не знаю. -А хто знає?
-Це твоя провина. -Моя?
-Ти їх сполохала. -Що я мала робити?
-Прийти до мене. -Я не знаю, хто ти.
Я вже казав.
Мисливець за міжгалактичними терористами, які хочуть захопити Землю. Усе ясно.
Вибач, що не відразу допетрала.
Це іронія. У вас такого нема?
Я мушу їх знайти.
Дізнатися, скільки їх, де вони.
-І зупинити їх. -Інакше ми всі помремо.
Так.
Чому ти була в його будинку?
Він був у списку тих, хто був там у ніч прибуття.
Список тих, хто прилетів?
Так.
І не лише. Просто різних людей.
Список на жорсткому диску. Мас буквально спить із ним.
Він мені потрібен.
Це не до мене.
Ми посварилися.
А що з нею? Ви говорили?
Так, вона класна.
Так, приємна.
-Вона мила. -Ага.
Привіт.
Привіт! Ти ж ніби пішла.
Так.
Це був тупий вчинок.
Не хотіла вас ображати.
Я поважаю те, що ти зібрав усі матеріали.
Ти справді неймовірний.
Думаю, я просто злякалася, коли мене покинули
на лісопильні з тими психами.
Тому вибачте.
Я розумію, це ваш проєкт.
-Будете? -Звісно будемо.
-Гаразд. Полуничний… -Дякую.
А ще, можеш знову показати фотки з Йонасом і Санні?
-А! Так от у чому справа. -Ні, не зовсім…
-Годі. -Та нічого.
Я просто хочу…
От кінчений ідіот!
Чорт!
-Пробач! -Ні…
Чорти б тебе взяли.
-Мені дуже шкода. -Нічого, Еммо. Я розберуся.
-Іди сюди. -Звали.
-Дай гляну. -Пішов ти.
-Та ну. Штани треба зняти. -Не треба мені допомагати.
Спокійно. Ніхто не побачить.
Це морока. Не треба.
Ні! Припини.
-Якого біса ти такий капризний? -Руки свої забери.
-Не лапай мої яйця. -Та попустися.
-Пішов ти! -Я намагаюсь допомогти!
Та не потрібна мені допомога!
Заспокойся.
-Яка мерзота. -Ніяка це не мерзота.
Ще й яка!
Чого ти завжди такий злий? Попустися!
-Привіт. -Привіт.
Вибач за те, що вчора сталося.
Але ж ти збрехала.
Та ні.
Ні, збрехала.
Змусила мені вірити, що між нами щось є.
Але між нами щось було, хіба ні?
Прошу…
Відтепер будь зі мною відверта, добре?
Я не можу впливати на твої почуття…
але не хочу, щоб мені брехали.
Може, спробуємо почати з нуля?
Добре.
Привіт! Як справи?
Ти повернулась?
Ні.
Бля…
Бляха!
Вона сперла мій жорсткий диск!
Що мені шукати?
Це ти мені скажи.
Ти ж шукач.
Як тут можна жити?
Я не живу, лише перебуваю.
Я не можу розібратися.
Це ж лише комп'ютер.
Одразу видно, що ти з космосу.
Це жарт. Дай мені.
Гаразд.
Тут дві теки.
Гляньмо «Південь».
Це він.
Він був на лісопильні.
Я його знаю. Він з моєї планети.
Де він?
Тут є адреса.
Їдьмо.
-Де ти дістав авто? -Знайшов.
-Знайшов? -Так. Припаркованим.
-Їздиш на краденому авто? -Але ніхто ним не користувався.
У нас це не так працює.
ЧУДО-ЯЛИНКА АРКТИЧНА СВІЖІСТЬ
Ти не пояснив, як навчився водити.
Узяв і навчився.
Інструктор каже, я не відрізняю право від ліва.
Ви зациклені на напрямках. Право, ліво.
Північ і південь.
-А ви як орієнтуєтеся? -Просто.
Ми знаємо, де ми, і куди прямуємо.
Ясно. Які ви просунуті.
А ми весь час губимося.
-Гадаєш, Емма справді віддала їм диск? -Так, упевнений.
Гаразд!
Слухайте сюди!
Я хочу говорити з вашим ватажком.
Негайно! Я знаю, що ви затіяли.
Агов!
Зробіть, блін, щось!
А що саме ми маємо зробити?
Повернути мені жорсткий диск.
Хтось брав у парубка жорсткий диск?
Емма його взяла.
Емма?
Просто поверніть його.
Я знаю, хто ви такі.
Зветеся «Астраеус», але насправді ви дещо інше.
Ви досліджуєте позаземне життя.
-Я не зовсім розумію. -Думаю, це не єдина ваша проблема.
І що ж ти ще думаєш?
Думаю, ви просто не можете зрозуміти,
звідки надійшов міжгалактичний сигнал.
Думаю, ви розгублені, бо інших сигналів більше не було.
Думаю, ви розкопали інформацію про метеорит Мідделбо, яка вас збентежила.
Бо в кратері виявили сліди реактивного осаду.
Їх не було б, якби об'єкт не намагався гальмувати.
Закінчив?
Думаю, все, що ви приховуєте, включно з моїм жорстким диском,
просто за цими
дверима.
Зварювальний цех.
Не знаю, що ви очікували знайти, але цього тут немає.
Зіставити факти і дійти певного висновку не складно.
Але не факт, що правильного.
Гаразд. Повертайтесь до роботи.
Так?
-Вітаю. -Привіт.
Ми розшукуємо чоловіка.
Оцього.
Так.
-Може, він тут живе. -Давно ви його бачили?
Не пам'ятаю.
-Його хтось навідував? -А хто ви такі?
Він мій батько.
Твій батько?
Так.
Ми майже рік не бачились.
У нього були проблеми.
Я просто хочу його побачити.
Ну гаразд.
Ідіть у той бік, зверніть ліворуч біля котеджів.
-Він живе в кінці вулиці в трейлері. -Ясно. Дякую вам.
-Чому ти назвала його батьком? -Треба було щось сказати.
-Але ж це брехня. -Так.
Вона не знала, що це брехня?
-Я була переконлива. -А я помітив.
-Ти знав, що я брешу? -Так.
А там, звідки ти, брешуть?
-Ні. -Ясно. Нудно там.
Гей!
Думаєш, це тут?
Замкнено.
Це взагалі не проблема.
Що це ще за чортівня?
Ми намагаємось зайти.
-Ми декого шукаємо. -Не можна ж отак вламуватися.
Ні.
-Але… -Він мій батько.
-Твій батько? -Ми не бачились…
Рік.
Давненько ж я його не бачив.
Він не заплатив за два місяці.
Заходьте, забирайте його мотлох.
Добре. Дякую.
Ні!
Бери все, що може належати йому.
Гей, можеш на секунду заспокоїтися?
Нащо? Це кінець.
-Не обов'язково. -І що ж нам робити?
«Астраеус» справді будують кораблі.
-Я помилився. Кінець. -А люди, за якими ми стежили?
-А список, сигнал? -Ніхріна не варті!
Поки ми стирчали тут, Емма з'ясовувала те, що мали б знати ми.
Я мав би…
-Вона забрала мій диск. Мої знання. -Не дозволяй їй отак усе в тебе відібрати.
Вона нас кинула.
Вона перемогла. Виявилося, я ніхріна не знаю.
Може, звалите вже? Серйозно, валіть.
-Ми б могли тут просто збиратися. -Водій мені більше не потрібен.
Ясно, Фредеріку?
Так, авжеж.
Молодець.
Що ти коїш?
-Ми ж єдині твої друзі… -Стули писок.
-Мовчи. -Я лише кажу…
Та пішла ти в сраку!
Звали!
Добре.
Не говори зі мною в такому тоні.
Що це?
Речі, які я там знайшла.
Схоже на рецепт ліків.
І що з ним робити?
Не знаю. Може, це зачіпка.
Твій батько!
Тобі варто повчитися брехати.
Спрацювало ж!
Ні, не зовсім.
А що ви робите на своїй планеті?
Тобто?
Ви не брешете.
У вас нема сторін світу.
Що це за місце таке?
Там мене створили.
Там моє місце.
Мій дім.
Який у тебе відібрали.
Не уявляю, як ти почуваєшся.
Лукасе, я намагаюсь…
Ваше замовлення.
-Що це? -Обсмажена в паніруванні риба.
Її їдять руками.
Ні, руками її беруть.
А кусають ротом.
Дивись…
А нащо це?
Що?
Загортати їжу в їжу.
Це для тих, хто не любить рибу. Її занурюють у фритюр.
Але нащо її їсти, якщо не любиш?
Усе, що обсмажують у фритюрі, стає смачнішим.
Не розумію я вас.
І все ж хочеш врятувати.
Це моє завдання.
Це він.
Чекай тут.
Привіт.
Що ти робиш?
Та нічого особливого.
Хіба ти тут не з кимось?
Ні.
Просто зайшла перекусити.
Ясно, а я піду візьму содову.
Гаразд.
Добре.
Лукасе?
-Бувайте. -До побачення.
Еммо?
Ем…
Що нам, блін, робити?
Він у багажнику.
Та байдуже.
Як це?
Чорт, яка бридота.
-Він скоро зникне. -Зникне?
-Як? -Розчиниться.
Нам треба тікати.
Ходімо.
Нам сюди.
Чорт.
Бігом.
Зайдемо через підвал.
Ходімо.
Тихенько. Отак.
Прийшли.
Затисни цим.
-Мені потрібне світло. -Що?
Багато світла.
Негайно!
Зараз гляну, що в нас є.
-Привіт, сонце. -Мамо.
-Вечеря на кухні. -Я не голодна.
Вибач.
Я трохи незграбно обійшлася з новиною про квартиру. Пробач.
-А що сталося? -Я тебе люблю, де б ти не була.
А де лампи денного світла?
-Здається, десь там. -Ясно.
Що вони роблять?
Відновлюють мої енергії.
Твої енергії?
Вони зцілюють.
У нас є «Кетоґан».
Що це?
Таблетки. Знеболювальні.
Мамині.
Не треба.
А про свої я забула.
Тобі боляче?
Типу.
З настроєм проблеми.
Треба випити. Вони мені потрібні.
Хто сказав?
Моя лікарка.
І мама.
Що буде, якщо їх не пити?
Не знаю.
Я їх завжди пила.
Не дозволяй іншим вказувати тобі.
Спрямовувати тебе туди, куди ти не хочеш іти.
Тобі видніше, ким ти хочеш бути.
І ким ти станеш.
Навіть якщо доведеться зробити це самотужки.
Нам усе ж варто поговорити.
Лукасе?
Поглянь.
На що?
Почерк той самий.
Це моя лікарка, Сюзан. Вона…
У неї був роман з Гансом. Вона виписала ліки одному з них.
Тобто вона щось знає.
Хоча це може бути збіг.
-Їдьмо до неї. -На чому?
Щось знайдемо.
Гей, спершу накинь якийсь одяг.
-Одяг? -Так.
Твій зіпсований. Можеш позичити щось у моєї мами.
Чи це занадто ненормативно?
Забий. Я щось знайду.
Заходь.
Ти був правий.
Ви знали.
Хто ви?
Ми те, що ти тут бачиш.
І набагато більше.
Ми існуємо довше, ніж ти уявляєш.
Ми завжди шукали його.
Позаземне життя.
Ми хочемо стати мостом між тим, що там, і нами на Землі.
Як ти дізнався про реактивний осад?
А що буде, як розкажу?
Приєднаєшся до нас.
Тобі мало?
Розкажи, що знаєш.
Якщо про це дізнаються, я хочу слави.
-Про це не мають дізнатися. -Ну а раптом.
Якщо так, то домовилися.
Ти казав про жорсткий диск.
Він у неї.
В Емми.
Тоді нащо мені ти?
Я поверну його.
Було б чудово.
І якомога швидше.
Треба її знайти.
Я пам'ятаю, що казав, але мені зараз дуже потрібен диск.
Я не знаю, де вона.
Чому саме зараз?
-Чому? -Так.
Бо я був правий, Марі.
І все на тому диску. Лише я можу його переглядати.
Ясно.
Це кабінет Сюзан.
А тобі дуже личить.
Ніжно-блакитний.
Гаразд.
Посидь в авто.
Візьми слухавку. Не йди додому. Передзвони.
-Що сталося? -У неї було це.
Усі ці зразки.
Схожі на Гансову кров.
І кров того мужика з кафе.
Чорт, це вона.
Рушай.
Стій. Вона знову вийшла.
Припаркуйся тут.
Глянемо, куди вона.
Якого біса вона робить?
Чорт, вона їде. Може, приведе нас до них.
Їдь за нею.
Куди вона?
-Що ти робиш? -Вона тебе впізнає.
-Гляну, може, вона когось зустріла. -Не в такому вигляді.
Зачекаємо тут.
Вона щось купувала?
Люди не їдуть за покупками, щойно їх пограбують.
Що?
Ти їх знаєш?
Ні.
Упевнена?
Добре.
Час на роботу.
Заходь уже.
СУННБЮ
Ні.
Ні, мамо!
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова