СЕРІАЛ NETFLIX
Масе, можеш на дещо глянути?
На що?
Дивися.
Що це?
Думаю, Ганс перед смертю запхнув це мені в шию.
Я впевнена, що це з ним якось пов'язано.
Добре. Ходімо.
Вона сяяла блакитним мерехтливим світлом.
Це було схоже на пульс.
Ясно.
Добре. Дивіться.
Вона реагує на кров.
Ну, вона реагує на органічну речовину.
Дай мені.
Що це за звук?
Що ти робиш?
Вібрації взаємодіють зі світлом.
Може, є якась послідовність.
Тобто якесь послання?
Можливо.
-Зможеш розшифрувати? -Якщо будеш заважати - ні.
Зачини двері!
-У тебе вечірка? -Ні, ми викриваємо всесвітню теорію змови.
-І я маю на увазі весь всесвіт… -Елвісе!
-Так? -Двері.
Тому тобі краще…
Зачини двері.
Що таке? Що ви робите?
Дайте хвилинку.
-Що? -Вийдіть.
-Чого? -На хвилину! Вийдіть.
-Добре. Ти б не міг… -Так.
Гаразд. Ходімо вийдемо.
Мені треба зосередитися, ясно?
-Заспокойся. -Замовкни. Ходімо вже.
Ми йдемо. Ходімо.
Може, піти наздогнати ту дівчину?
Не пам'ятаєш її імені?
Вона мені дуже подобається.
-Це круто. -Ага.
Ідіть сюди! Бігом!
Я прогнав звук через кілька алгоритмів, але це очевидно.
-Це комбінація цифр. -Типу, як час? Чи дата?
-Як це? -Може, дата народження?
Ага, кулька на день народження.
Може, цифри відповідають літерам?
-А що як… -Еммо, ні.
-Дай я поясню. -Це може бути будь-що.
За межами часу і простору.
Так і є! Це за межами часу і простору.
Вона надсилає сигнал.
Звук, який ми не можемо вловити. Але мікрофон може. Слухайте. Якщо…
Якщо пересунути мікрофон,
він не ловить сигнал. А якщо його спрямувати
на 170 градусів відносно компаса…
У напрямку півдня.
От куди вказує сигнал!
А що в цьому напрямку на південь? Стара лісопильня.
На околиці Мідделбо.
Круто! Ну ти даєш, чувак! Так!
Здуріти!
-Масе, це важливо. -Вирушаймо туди.
Ні.
Я та Елвіс поїдемо туди вдвох.
Так. Це наш план.
-Я маю дізнатися, чому це сталося зі мною. -Не з тобою, а з нами.
І я вирішив, що спершу поїдемо ми з Елвісом.
Ясно?
Так.
Сама щось придумаю.
Лукасе?
Агов?
Чого ти тут?
Я казав триматися подалі.
Так, але дещо сталося.
Гадаю, ти допоможеш.
-Що таке? -Я дещо знайшла.
-Що? -Нічого.
Що ти тут забув?
-Це ти його привела? -Ні.
Вибачте, там справді нічого такого.
Емма хотіла нас познайомити.
Познайомити?
-Він може допомогти. -Вибачте, що гаємо ваш час.
Там справді нічого. Ходімо, Еммо.
Вибач.
Що ти робиш? Чому ти тут?
-Ти завадив… -Давно познайомились?
-Після подій із Гансом. -Як?
-Тобто? -Ти знайшла його чи він тебе?
Яка різниця?
Ганс помер за дивних обставин і запхав тобі в шию кульку.
І раптом з'являється якийсь мужик-помічник.
Він з «Астраеус».
Вони готові на все, щоб витягти з нас і мене інформацію.
-Що ти йому розповіла? -Гаразд, слухай.
Він один із них. Він як Ганс.
-Ясно. -Це він був тоді в будинку.
Цей денді бігає зі швидкістю 300 000 км/с?
Припини! Тобі всюди ввижається «Астраеус».
А тобі всюди ввижаються прибульці, так?
Це все не за вуха притягнуто! Це факти, дані й дослідження.
-Чому я не можу йому вірити? -Чому?
Він намалювався, коли знадобилась поміч. Запропонував розібратися в ситуації.
Живе в доці, наче грьобаний Бетмен.
-Бетмен жив у печері. -Ага, дякую.
Це справді звучить тупо.
Особливо, коли ти про це сказав. Але…
Що?
Раптом я справді обрана?
Нащо ховати кульку в мене в шиї?
Тебе обрали, бо ти була поруч.
Гансу треба було винести кульку з будинку.
Кулька була листом,
а ти - конвертом.
Ясно?
Їдьмо до інших, поки ти не наламала ще дров.
Фредеріку!
Куди ти зібралася?
На роботу.
Віддай кульку!
Еммо?
Еммо.
Я сам.
Еммо.
-Вибачте, я швиденько. -Ні. Можеш пройти зі мною?
Ми регулярно перевіряємо нових співробітників.
Це недовго. Потім можеш повернутися до роботи.
Що ще за перевірки?
Сюди.
Стандартний медогляд і перевірка даних усіх працівників для страхової компанії.
Прошу.
Присядь, будь ласка.
Заповни це.
Залиш на столі, коли закінчиш.
Добре.
«Напишіть про себе кілька слів».
АСТРАЕУС
Привіт, мамо.
-Привіт, сонце. -Що робиш?
Де ти була?
Мамо, що сталося?
Я тут подумала…
Ти завжди казала, що відчуваєш, наче тобі тут не місце.
Що ти хотіла б рости деінде.
Може, у Копенгагені.
І що?
Присядь.
Я дзвонила рієлтору.
Він покаже нам кілька варіантів квартир.
У Копенгагені.
-Коли? -Завтра.
-Так не можна. -Рішення не остаточне.
Поки ще ні. Та якщо нам сподобається якась квартира…
Мамо, я працюю. У мене тут купа справ.
Але нам варто подивитися квартири.
Для нас так буде краще.
-Я розумію, це трохи несподівано. -Трохи?
Так, але ми це зробимо.
-Я не хочу. -Не тобі вирішувати…
-Я хочу лишитися. -Ні.
-Це не твоє рішення. -Ми зробимо як я сказала!
Привіт.
Ні.
-Круто. -Що круто?
Просто…
Ти зрозуміла.
-Я тут багато думав. -Щось я сумніваюся.
Чесно. Ти реально крута.
Я не до тебе прийшла.
Жорстоко.
-Зайду до тебе пізніше. -Ні!
Так!
Усе круто, я не образився.
Я маю на увазі тебе і мене.
-Ясно? -Усе добре?
-Ми говоримо, Фредеріку. -Йонас говорить.
-Побачимось. -Не побачимось.
-Побачимось. -Звали вже.
Бувай, Спідничнику.
Привіт.
-Що сталося? -А ти чого тут?
Тобто?
Я обожнюю мотокрос!
Я написала вам обом, бо…
Твоє авто тут?
Так, он стоїть.
Їдьмо.
-Куди? -На лісопильню.
-Але Мас казав, вони з Елвісом… -А я не згодна.
Ми з Фредеріком поїдемо.
-Так? -Авжеж.
Ти з нами?
Так.
В'ЇЗД ЗАБОРОНЕНО ПРИВАТНА ТЕРИТОРІЯ
-Можеш посунути знак, Марі? -Так.
Ми на місці?
Так.
Подзвонимо Масу?
Так. Офігенна думка. Подзвонимо і скажемо: «Масе, ми поїхали без тебе».
Чудова думка.
-Ходімо роздивимося. -Стій.
Що таке?
Не знаю. Просто…
Це покинуте місце.
-Ходімо. -Ні.
Я пішов.
Що?
-Сидіть тут. -Фредеріку!
Він постійно так робить.
Мені його трохи шкода.
Чому?
Ти маєш йому сказати.
-Сказати що? -Що він тебе не цікавить.
Він за тобою впадає.
Він не знає…
що ми з тобою…
Марі…
-Це було не… -Ні.
Так…
Ні…
Що ти робиш?
Сиди тут.
Піду пошукаю його.
Привіт.
Вітаю.
Що ти тут робиш?
А що?
Це приватна територія.
Це ж дорога.
Ти тут сама?
Так.
Схоже на те.
Можеш вийти з авто, будь ласка?
Ні, дякую.
Думаю, твій друг буде не проти, якщо ти підеш зі мною.
Ходімо.
Хто ти?
Сідай.
Тут є хтось іще?
-Ні. -Ні.
Як ви знайшли це місце?
Просто каталися.
Це найвіддаленіший від міста закуток.
За парканом.
Уздовж дороги сім знаків «Приватна територія».
І тут глухий кут.
Ми їх не бачили.
Ви не бачили знаки?
-Ні. -Ми шукали місце, щоб потрахатись.
І все.
Зробимо це вдома. Без питань.
-Так і вчинимо. -Так.
Агов?
У нас компанія. Оглянь територію.
Бля…
Ми працюємо над біодинамічною фермою.
Відгородилися, щоб такі дурні, як ви, усе не спаскудили.
-Авжеж. Ми втнули дурість. -Так.
Ми працюємо з новітніми компаніями…
Конфіденційними.
-Ми одне одного зрозуміли? -Звісно.
Тут нудно. Потикатися не варто.
Чудово.
Тепер валіть звідси.
Так.
Не відпускайте їх.
Телефони сюди.
-Давайте! -Що?
Бігом!
Сидіть тут.
-Де вона? -Пішла шукати тебе.
Дзвони Масу.
Так.
-Казав же, сидіть в авто. -Так.
Яке стрьомне місце.
Мас слухає.
Ми лажанули. Поїхали на лісопильню і загубили Емму.
А я що маю робити?
Відстежиш її телефон?
Нащо? Вона скоро буде.
-Буде в тебе? -Так.
Вона дзвонила. Покваптесь.
Вона звалила без нас.
Ні.
-Як це її нема? -Ти казав, вона тут.
-Ми кинули її. -Я казав, вона скоро буде. Вона прийде.
Туди мали поїхати ми з Елвісом.
-Якби я вас не витяг, ви б наламали дров. -Але ми її кинули.
Вона з'явиться.
Треба за нею повертатися.
Ви ж у курсі, що вона спала з вами обома?
Що?
Вона трахнулась і з тобою, Фредеріку, і з тобою, Марі.
Спершу з однією, потім з іншим. З обома, ясно?
Вона вас використала.
МУЗЕЙ МЕТЕОРИТА
Марі.
Це все важливіше за нас.
Ми маємо діяти разом.
Серед нас не місце тим, хто думає лише про себе.
Емма не особлива.
-Вона лише… -Лише що?
Конверт?
Вмістилище, в якому Ганс сховав кульку?
Та, кого можна покинути?
Бо їй начхати на інших?
Бо вона не вписується.
Як зворушливо.
Дуже.
Дякую, друзі.
Я ввімкнула сигналізацію, щоб ви могли втекти з будинку.
Але ж це дрібниця.
Мені в шию запхали кульку.
Не тобі, Масе.
Ганс помер у мене на очах. Це все сталося зі мною!
І я не збираюсь чекати твоїх наказів.
Ти все нам спаскудила.
- І «Астраеус» готові… -«Астраеус».
Гаразд!
Розкажи нам, що ти бачила.
Адже ти щось бачила?
Розкажи, ми хочемо послухати! Чуєш?
Нічого там не було.
Гори в пеклі!
Агов?
Ти тут?
Агов?
Бляха…
Чорт.
Еммо!
Рушай!
-Допоможи мені. -Що ти знайшла?
-Мене переслідують… -Що знайшла?
Покажи.
Хто ти така?
Я намагаюсь це з'ясувати.
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова