СЕРІАЛ NETFLIX
-Що будете? -Страву дня, будь ласка.
Добре…
Ваша кава.
Слухаю.
Ваша кава.
Одну каву?
Щось іще?
Щось іще.
Як ти?
Нормально, здається.
Для мене зараз усе занадто.
Так.
Розумію.
-Не знаю, що робити. -Думаю, треба дзвонити в поліцію.
Гадаєш, усі вже знають?
Преса й усі інші?
Я вранці читала новини з телефону. Нічого.
Чорт, вони завалять мене запитаннями.
Я досі його бачу.
Дякую за вечір.
Привіт.
Ви чули?
-Що? -Мама Анни вагітна.
А, ясно.
Але її батько зробив цю штуку з обрізанням.
-Вазектомію? -Так, її.
-Привіт, ви чули? -Ні.
Усе нормально?
Він має вести наступний урок.
Ганс.
Що тепер буде?
Усе буде гаразд.
Доброго ранку.
Тихіше, будь ласка.
Сядьте на місця.
-Дякую. -А де Ганс?
Ганс узяв відпустку, тож поки насолоджуйтеся моєю компанією.
Послухай.
Моя сестра захворіла, тому я йду у відпустку, телефон вимкну.
Я не перевірятиму повідомлення, але можете надіслати мені листа на…
Це якесь безглуздя.
Чому?
Це не його голос.
Лише він міг записати це повідомлення.
І його кров була не така, як у нас.
Як це не така?
Не знаю. Вона була якась
прозора.
-І різнокольорова. -Ти не прихопила з собою зразок?
Ні.
А це все точно було?
Нащо мені про це брехати?
Може, розкажеш про іншого?
Якого ще іншого?
Іншу людину.
Якщо він узагалі людина.
Який він мав вигляд?
Я не розгледіла.
Хочеш сказати, він був невидимий?
Ні, він не був невидимий.
Просто рухався блискавично. Він…
Так.
А ти говорила із блискавичним?
Забудьте.
-Молодці, хлопці. Дуже мило. -Що таке?
Що?
Ну? Що скажеш?
Твоя правда. Треба розповісти поліції.
Він штрикнув ножа собі в шию.
А його кров…
була не червона.
НЕВИДИМИЙ ЧОЛОВІК? НЕ ЧЕРВОНА КРОВ
Через 15 хвилин після твого дзвінка туди виїхав наряд.
Нічого не знайшли. Слідів зламу немає.
Ми говорили з Гансом Масеном по телефону.
Ви говорили не з Гансом.
-Звідки ти знаєш? -А підвал перевірили?
Підвал?
Там є таємна кімната.
ПОЛІЦІЯ
Ходімо зайдемо.
Агов?
Є хто вдома?
Поліція!
Я не розумію.
Жодних ознак боротьби немає, хіба ні?
Я лежала там і все бачила.
Цих дверей тут учора не було.
Це і є таємна кімната?
Так.
-Ти казала, тут були гриби? -Так, учора були.
-Тоді хто все прибрав? -Звідки я знаю? Той чоловік.
Що відбувається?
Бля.
-Еммо, що сталося? -Забий.
Я здуріла.
Усього цього не було.
Мені все привиділося.
Не чіпай мене!
Але ж тобі не привиділося.
Ти була там. Ти бачила.
Неможливо зробити так, щоб усе просто зникло.
Ну, а хтось це зробив.
Треба з'ясувати хто.
Може, поговорити із Сюзан.
Нащо?
-Це вона все прибрала? -Ні, не думаю.
Але вона може щось знати.
Вона знала Ганса.
Секунду.
Фредерік дав мені це.
Він бачив, як вони сварились, і Сюзан жбурнула цим у Ганса.
Не знаю, чи буде з цього користь.
Дякую.
Піти з тобою?
Ні. Я сама розберуся.
Емма?
Ти записувалася?
Ходімо. Заходь.
Де ти це взяла?
Ганс віддав.
Чому ти тут?
Ви добре його знали?
Ганс і я
дорослі люди.
Начхати мені на вашу інтрижку!
У нього є інші знайомі?
У мене немає часу.
-Я лише хочу знати… -Я не можу нічого казати про Ганса.
Він мене покинув, ясно?
Тепер іди.
Іди.
Що робиш?
Шукаю, де в «Астраеус» таємна кімната.
-А нащо вона їм? -Бо вони щось приховують.
Емма каже, у них столітня історія,
але я не знайшов про них ні слова. А тоді надійшов сигнал,
і вони раптом з'явились.
Напевно, стежать за нами.
Дивись, «Астраеус» належить гедж-фонду,
який, схоже, пов'язаний із низкою компаній,
дочірніх фірм і партнерів, в яких є дещо спільне.
-Розумієш? -Так, це ж…
Не зовсім.
Їхні офіси зареєстровані там,
де помічали НЛО
чи ходять чутки про позаземне життя.
Ясно.
А тепер вони тут, у Мідделбо.
Чого їм треба?
Я вже купу разів казав. Ви мене слухали?
Чого прагнуть усі люди при владі?
Влади. Іще більше влади.
А скільки влади може дати технологія, яку ми не спромоглися винайти самі?
Це каверзне запитання.
-Ні. -Ні?
«Астраеус» хочуть того ж, що й міжнародні компанії:
заробляти більше грошей і домінувати.
А я їм заваджу.
Я хочу викрити їх. Щоб усі це побачили.
Тоді чому ти не віриш Еммі?
-Чому не глянеш на… -Ганс.
Що?
Емма почала втирати про те, що бачила прибульця,
хоча щойно приєдналася. А ти їй віриш.
Ти ж сам казав, що тут розбився зореліт.
Хіба в ньому не мали б бути прибульці?
Я вже вічність над цим працюю. А для вас це все розваги.
Ви не вірили, поки не прийшла Емма.
-Бо не було доказів. -В Емми їх теж нема!
Я вам усе показав. Беззаперечні зв'язки.
Матеріали, яких не існує. Сигнали з грьобаного космосу.
А ви повірили аматорці, яка каже, що зустріла прибульця?
Я хочу їй вірити, але мені потрібні реальні докази.
А доти я зосереджуся на фактах.
Тому треба дізнатися, що приховують в «Астраеус». І де.
От чому я шукаю таємну кімнату.
-Ясно. -Дивись.
Я припускаю, що вона прихована
за оцим.
Просто там?
Так, просто там.
Глянь на креслення. Величезну територію верфі відгородили.
Бачу.
Це єдине логічне пояснення.
Логічніше за вигадки Емми.
Ти милий, коли ревнуєш.
Гей!
Там прибирати не треба.
Мені казали прибирати всюди.
Я начальниця і кажу, що там - не треба.
А що там?
Ми ще не відкрили цей підрозділ.
Ясно.
Не дослухатися до неї просто безглуздо.
Чого це?
Бо вона бачила щось, що не вкладається в голові.
Ми цього не знаємо. І це мій проєкт.
Я кажу, що ми робимо і коли.
Не вона. Вона лише намагається привернути увагу.
Щось іще?
-Щось іще хотів сказати? -Я ж не брешу.
Ви самі мене в це втягнули.
А коли я кажу, що відбулося - не вірите.
Слухай.
Ми намагаємося довести, що в Мідделбо впав не метеорит.
Але нічого не казали про вчителя-прибульця.
Я не про це. Я розповіла про все, що бачила.
Може, ти справді бачила щось, а ми просто не розуміємо?
Нам треба щось конкретне. Щось реальне.
Фургон!
Що?
Біля будинку Ганса був сріблястий фургон.
І сьогодні теж.
-Може, там був той, із ким бився Ганс? -Номер пам'ятаєш?
А-А-2-2…
4…
Решту не пригадаю.
Добре.
Але на авто був логотип Avis.
Прекрасно.
Вітаю.
Я телефоную, бо орендував у вас фургон сріблястого кольору.
Мені соромно, але я вчора хильнув і забув, де його припаркував.
Так, правильно.
Чудово. Дякую за допомогу.
Вулиця Бьойвай, 134.
-Навідаюся туди. -Я з тобою.
Добре.
Це має бути десь тут.
Он фургон.
-Це він? Чорт. -Так.
AVIS
Він десь поблизу. Перевіримо, чи він заселився.
Скільки за номер?
Чотириста крон.
Добре. Можна один глянути?
Авжеж можна.
Іди за мною.
-Це так безглуздо. Здуріти. -Точно.
Подивись на це. Ти глянь!
-Один в один. -Дуже схоже.
У когось досі є стійки для журналів?
-Навіть не… -Просто ідентично.
А не лише схоже.
І це теж.
Здуріти можна.
-Ну, що ви знайшли? -Нічого.
Що в тебе з Еммою?
Нічого.
А чого ти тоді шарієшся?
-Мені спину аж жаром обдало. -Ви хоч щось з'ясували?
Лише те, що весь інтер'єр будинку
наче злизаний з журналу 17-річної давнини.
-І що це означає? -Що в мужика поганий смак.
-Куди ти? -Іще раз навідаюся в його дім.
-Нащо? -Нормальні люди так не живуть. Ходімо.
Я піду.
Добре.
То номер не потрібен?
Ні.
Бувайте.
Дивись.
-Це гості мотелю? -Так.
-Його серед них нема. -Ні.
Його важко було розгледіти в костюмі, але я пам'ятаю очі.
Назад.
Єнс Єссен?
-Так. -Фото немає.
ЄНС ЄССЕН (104946) ЯҐТВАЙ
Що далі?
Будемо чекати.
Щось бачите?
Ти завжди кажеш, що всі лишають сліди.
Так.
Тому будь уважна і роздивися все.
-От дивина. -Що таке?
Я взяла цей журнал тут учора, а він знову на своєму місці.
Ясно. Прихопи його. Мені треба йти. Побачимось.
Що за чортівня?
От лайно!
Що сталося?
Туалет не змився.
Мені треба було.
-Тут людина померла. -Ми цього не знаємо!
Ну ти й дебіл, чесне слово!
Тут ніфіга немає.
Ні.
Ходімо?
Так.
Чекай…
-Що таке? -Глянь на це.
Це пліснява?
Схоже на плісняву.
Ні, не думаю.
Емма казала про грибок.
Не торкайся.
-Знайди, чим його підчепити. -Так, він дивний.
МОТЕЛЬ «МЕТЕОРИТ»
Ти в це віриш?
У те, що Мас каже про «Астраеус» і зорельоти?
Я вірю тобі.
Серйозно?
Бля.
А Йонас знає, що ти спиш із Фредеріком?
Ні, але я знаю, що ти спала з Йонасом.
-Іще до того, як ви зійшлися. -Та ні, пізніше.
А я вважаю інакше.
Ми з Йонасом розійшлися.
Але треба зачекати тиждень, перш ніж спати з кимось іншим.
Він лизався з Норін.
Я просто раджу!
Я думав, ви подруги.
До біса все.
Давай знімемо номер.
Давай.
-Добре. -Угу.
Серйозно?
Знайшлася радниця. Ходімо, Спідничник Фредерік.
Щось видно?
Рослина флюоресцентна.
І молекулярна структура інакша.
Припини!
-Що ви робите? -Не твоє діло. А ти що тут робиш?
-Чого треба? -Позичиш картку?
-Та пішла ти. Звали. -Але на моїй перевищено ліміт.
-Тому мою не отримаєш. -Чому тато встановив ліміт на моїй?
-Йому зараз не до цього. -Та що з тобою таке?
Ти не розумієш в якому ми становищі?
Чого ти не розумієш?
Слухай, Норін. Не розумієш, що відбувається?
Якого хріна ти волаєш?
Привіт.
Чого ви сварилися?
Просто в мене не сестра, а геморой.
Але ж твоя…
сім'я…
У вас усе нормально?
У тата справи не дуже.
А Норін про це не знає.
-Він каже, що все виправить. -Як?
Казав щось про верф, заохочення людей і нові робочі місця.
-Думаєш, це не допоможе? -Ні.
Який користь від тих, хто працюватиме на верфі?
Їм начхати на метеорит.
Це заяложена тема.
-Хіба що… -Метеорит виявиться зорельотом.
Гадаєш, я дурень?
Ти хочеш допомогти.
Це точно не дурість.
А ти що?
Ти тепер з Еммою?
Ні.
-По тобі видно. Я так і знав! -Ні.
Що ти верзеш?
Ого.
-І як тобі? -Я не хочу з тобою про це говорити.
-Хоч трішки розкажи. -Ні!
-Обіцяю, я… -Я не збираюся тобі розповідати!
-А я не думав, що Емма… -Я не знаю, хто Емма.
Фургон досі на місці.
Я пішла в душ.
Добре.
Постежиш за ним?
Так, добре.
-Піду візьму щось випити. -А ти хіба не стежиш?
Так, але я туди й назад.
Але…
Агов?
МОТЕЛЬ «МЕТЕОРИТ»
На що витріщилася? Накинь на себе щось.
Тут холод собачий.
Гей, що сталося?
У них не було коли.
Що таке?
Нічого.
Це не той чоловік з підвалу.
Забираймося.
Та ну.
Хіба нема якогось додатку? Скануєш фотку, а він видає, що це за вид.
Ага, спробуй.
У мене його нема.
Ну то скачай.
Так і зроблю.
-Марі, можеш допомогти? -Так.
Потримай це.
Обережно.
Можна?
Супер.
-Ой. -Обережніше.
Та ясно.
-Піднеси це до світла. -Світло.
Гаразд, спробуймо.
«Рослин не знайдено».
Спробую ще раз.
Є щось?
«Рослин не знайдено».
Іще раз.
«Не знайдено».
-Не знайшов? -Я ж кажу, ні.
-Нічого? -Узагалі. Десять додатків перепробував.
Це доказ.
Ви розумієте?
-Привіт! -Привіт.
-Це тобі. -Дякую.
-Що сталося? Що святкуємо? -Моє відкриття.
-Невже? -Відкриття Емми, хіба ні?
Я ж знайшов рослину.
-Яку ще рослину? -Якої не існує.
-Якої не існує? Як це? -Я ж розповідав тобі біля кратера.
Походження невідоме.
Вона з іншої планети. Я кількома додатками перевіряв.
-Ти знущаєшся? -Ні.
Це правда.
Ти не божевільна.
Але це нічого не доводить.
-Те, що її немає в додатках. -Я ж купу перепробував.
Та начхати.
Якщо Ганс мертвий, хтось сховав його тіло.
Я була там!
-А що вони зроблять зі мною? -«Астраеус».
-«Астраеус» що? -Може, вони його спекалися.
В «Астраеус» нічого немає, Масе.
Це звичайна компанія.
Ти бісишся, бо не ти знайшла рослину.
-Та насрати мені на ту рослину. -Аякже.
Еммо.
Годі.
-Еммо, зачекай. -Хай іде.
-Що таке? -Теж хотіла це запитати. Чому ти йдеш?
-Бо я боюся, Марі. -Чого?
Ти боялася, що збожеволіла. Але виходить, що ні. Це ж добре?
Ні, не добре.
Я все бачила.
Смерть Ганса.
Іншого чоловіка…
Я навіть не знаю, що він там робив.
Ганс щось від мене хотів.
Хотів щось сказати.
Мені ні до чого ця науково-фантастична хрінь.
Я лише хотіла стежити за дурниками з тобою.
Неможливо контролювати ситуації, в які потрапляєш.
Ні, можливо.
Мас щасливий.
Почувається генієм, бо знайшов доказ.
А я не схиблена.
Круто.
-Я хочу жити нормально. -А це не нормально?
Ні, усе це важко назвати нормальним!
Усе гаразд, Марі.
Я просто не хочу брати в цьому участі.
-Що ти там робив? -Нічого.
Хто ти така?
Що тобі відомо про організм?
Не розумію, про що ти.
Не бреши мені!
Я кажу правду.
Чому ти була в будинку?
Що він казав? Він щось тобі дав?
Він нічого не казав. Нічого не давав. Чесно.
Пощастило, що він тебе не вбив.
-Нащо йому мене вбивати? -Бо вони завжди так роблять.
Вони нищать і маніпулюють. Забирають усе до останньої крихти.
Вони паразити.
Що відбувається?
Організм намагається вас знищити.
Вони хочуть захопити твою планету. Як намагалися захопити мою.
Я тут, щоб зупинити їх. Треба дізнатися, скільки їх тут.
І де вони ховаються.
Тримайся від мене подалі.
Чекай!
Не підкинеш мене?
А як тебе звати?
Лукас.
Ясно.
То в тебе нормальне ім'я, ти водиш авто…
Іще й костюм носиш.
А що з ним не так?
Він точно нічого тобі не давав у підвалі?
Що з ним сталося?
Хтось дізнався, що він таке.
Заберемо його з собою.
Тепер він частина нас.
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова