NETFLIXOVA SERIJA
Vidimo se, mama.
Vidimo se, zlato.
BRODOGRADILIŠTE U MIDDELBOU
Marie!
Bok!
-Sinoć je bilo zabavno. -Jest.
-Lijepo sam se provela. -I ja.
Prvi sat imam Hansa.
-Nezgodno. -Shvaćam.
Stisni zube i misli na kraljicu.
-Pomaže li to? -Ne, ali bar ćeš misliti na kraljicu.
Dobro.
-Hoćemo li opet? -Što?
Promatrati ljude.
-Bilo je zabavno. -Da, znam.
Baš zabavno.
Zaista bih htjela opet.
-Super. Moram se dogovoriti s Madsom. -Dobro.
Super.
Možda se poševe.
-Zar želiš to vidjeti? -Pa naravno!
Jedva čekam.
Priroda je svestrana.
Gliste su hermafroditi. Većina je cvijeća jednodomna.
-Ali mi smo ljudi. -Tako je.
Kod nas je to mnogo složenije.
Kod ljudi možemo govoriti o tri kategorije.
O biološkom spolu, osobnom poimanju spola i izražavanju spola.
Recimo, biološki ste ženskog spola,
ali smatrate se muškarcem koji se osjeća kao žena?
Da, u principu. Što je ispravno?
Što je najvažnije? Ono što jesmo…
ili što osjećamo?
O te tri kategorije možete raspravljati…
To je tema za idući sat.
Emma, imaš li vremena? Htio bih razgovarati s tobom.
-Svrati do moje kuće. -Vaše kuće?
Emma…
Nikome neću reći što smo vidjele.
O čemu to govoriš?
O čemu vi govorite?
Imam nekog posla. Oprostite.
Marie.
-Što je? -Hans.
Mislim da nas je vidio sinoć. Želi razgovarati sa mnom.
-O čemu? -Nikad me nije ni pogledao.
Želi da dođem do njegove kuće.
Nemoj.
-Neću. -Tu si.
-Što to radiš? -Što?
Ne sjećaš se sajma?
Već smo razgovarali o tome.
Ne, nismo.
Da, jesmo.
Što nosiš za ručak? Krv?
Ne, samo pizzu.
-Vidimo se poslije? -Ne vidimo.
Glupane.
Što se događa?
Momci se samo zabavljaju.
-Možeš to isprati? -Već su to radili.
A da ne budeš vampirica?
To nije izbor. Jednostavno sam takva.
Dobro.
Naravno.
Ali zašto?
Ne možeš me to pitati.
Jučer si rekla nešto.
Da svi nešto skrivaju.
Bip-bip.
Molim?
Da.
Freud te zove.
Kaže ti da začepiš.
-Oprosti. -Ne ispričavaj se.
Poslušaj Freuda.
Toliko gnječiš krumpir da sam ga mogla smiksati.
Želiš li razgovarati?
Idemo u Buneos Aires?
Ili Helsinki?
Od svih mjesta za život, odabrala si Middelbo.
Zašto?
Znaš zašto.
Zašto nisi ostala u Kopenhagenu?
-Što bi ondje bilo bolje? -Sve. Možda.
Ne možeš pobjeći od problema.
Znaš Hansa, učitelja biologije?
Znam.
Zamolio me da dođem do njega.
Ne razgovaraj s njime.
-Nisam ni kanila. -Kloni ga se.
Bok.
Bok, Jonase.
Vrata su bila otvorena.
Jesi li jeo?
-Jesam, ali… -Gore.
Smjesta!
Lijepo.
-Spremna? -Za što?
Za rampu.
Jonase.
-Da? -Zažvalio si Noreen.
Razgovarali smo o tome. To nije ništa značilo.
Idemo?
Zašto ste učinili ono Marie?
Kome?
Vampirici.
Aha, to. Šala mala.
Možemo raditi nešto drugo. Ne moramo do rampe.
Možemo se ševiti.
Ozbiljno?
-To je samo prijedlog. -Ne želim se sada ševiti.
Baš si davež.
Možda ti pomogne.
Gubi se.
Dobro.
Odlazi.
Emma?
Smijem se popišati?
-Bit ću brz. -Idi.
Super. Hvala.
Lijepo.
Vidimo se ondje.
-Što to radiš? -Što?
-Nemoj sve pojesti. -Nije besplatno?
Pa što?
Još nisi ručao?
Marie?
Vratila se.
Možda znam kako natjerati Jonasa i ostale da prestanu.
Pogledaj.
Reći ćemo im da te ne diraju ili ćemo objaviti ove fotke.
Uzela si mu mobitel?
Baš je smiješno.
Postavit ćemo ih po školi.
Zar ne vidiš?
Ako nas okrive, ja ću biti kriva.
Hoćemo ovu?
Ili ovu?
Koji ti je vrag?
Odakle ti to?
Zar se ne bavimo time?
Otkrivamo tajne.
Ali ne razotkrivamo ih.
Ne. Istražujemo ono što se dogodilo prije 17 g.
i vezu sa signalom iz svemira.
Ne razotkrivamo gluposti ljudi.
Htjela sam pomoći.
Emma, čekaj.
Otiđi do Hansa.
Što?
-Pozvao ju je k sebi. -Zašto?
Jučer smo bile ispred Susanine kuće i Hans je došao. Možda je vidio…
I Emma je bila ondje?
Da, mislila sam…
Povela si Emmu i netko ju je vidio!
-Ne znamo to. -Sad si to rekla.
Ne mogu tako. Ovo je frustrirajuće.
Dogovorili smo se da ćemo to sami.
-Mislila sam… -Nemoj razmišljati!
To vrijedi za sve. Učinite što smo se dogovorili.
Zar je to teško?
Nije li Hans zanimljiv?
Da, jest.
Emma sad može ući u njegovu kuću i pronjuškati.
Zašto vas zanima?
Na popisu je.
Kojem popisu?
I on je bio ondje prije 17 g.
Dobro.
Emma, ostavi nas da razgovaramo.
Imam nešto za tebe.
-Što je to? -Ne znam.
Ne postoji.
Ali držim to.
Hussein je to uzeo iz kratera. Otada to drži u skladištu.
Analizirao sam to, ali nisam utvrdio odakle potječe.
Znam da nismo sami.
To je statistički nemoguće.
Sve je povezano.
Meteorit, prošlotjedni signal, Astraeus.
-Prijavila sam se za posao ondje. -Zašto?
Ne želiš da ih provjerim?
Pa da.
Najprije Hans.
Izvoli.
Uključi to u njegovo računalo.
Unutra je softver koji će mi omogućiti pristup.
Što skriva?
Ne znam. Svatko ostavlja trag.
Razgledaj. Pretraži mu kuću.
To je protuzakonito.
Koga briga? Ovo je važno.
-Dobro došla. -Hvala.
Zadužena sam za osoblje i zapošljavanje.
Osnovna i srednja škola.
Nemaš nikakvih kvalifikacija?
-Ništa mi ne pada na pamet. -Ne napuhavaš sliku o sebi.
Thomas je rekao da se prijavim.
Dobro, ali sigurno znaš što bi radila.
I ne baš.
Samo trebam novac.
Dobro.
Barem si iskrena.
Tako piše u životopisu.
-Ali to nije radno iskustvo. -Nije.
No imam ga dosta.
Da.
Po tri mjeseca.
Voljna sam raditi sve.
-Bok, mama. -Što je bilo?
-Dobila sam posao u Astraeusu. -Sjajno!
Da.
Čistit ću zahode.
Negdje moraš početi.
Proslavimo.
Može večeras?
-Možemo gledati film. -Idem van s kolegicom.
A imam i zadaću.
Počela si pisati zadaću?
Jesam.
Možda ti je čudno, ali trudim se.
Odlično.
A učitelj biologije? Je li još nešto rekao?
Nije.
Ne idi do njega.
Neću.
Ozbiljna sam. Ne želim da ideš.
Nema problema.
Emma.
Trebali ste me?
Jesam, uđi.
Super. Hvala.
Izvoli, sjedni.
Ne bih, hvala.
Koliko ste dugo učitelj?
Petnaest godina.
Volite to?
Nije loše.
Glavni su problem učenici.
Moram se javiti.
Molim?
Sad ne mogu.
Dobro.
Ne, ne mogu.
Ne.
Ne smijemo dugo čekati.
Ali…
Ne mogu to obećati.
Ne shvaćam.
Sve je spremno.
Reći ću svima.
Moramo se naći.
Ne razumijem.
Ne.
Mnogo smo puta razgovarali o tome.
Ne, nipošto se ne slažem.
Ne, ne bih rekao.
Slušaj me.
Ali…
Nismo se tako dogovorili.
Što kaže Adrian? Dobro.
Onda ću morati to učiniti.
Zašto ste me trebali?
Moraš otići.
Ipak te nisam trebao.
Molim vas čašu vode.
Tko te poslao, Emma?
Dugo te poznajem.
Reci mi.
Neću se ljutiti.
Znam kako se osjećaš.
Kao da se ne uklapaš.
Osjećaš se isključeno. Kao da nisi dio svega.
-To je posve prirodno. -Pustite me.
Ima li tajnu sobu?
Mislim. Čula sam glazbu.
Ondje je bio zid, ali možda…
Možda su i vrata. Shvaćam.
Nekako je čudan.
I laže.
Osjećam to.
Možeš li opet ući?
Ne idem sama.
Nećeš sama.
Dobro.
-Ići će Frederik i Marie. -Dobro.
Tata, idem.
Danas ćeš to učiniti.
Hoću.
Danas.
-Trebaš pomoć oko maminih stvari? -Ne trebam, hvala.
Zašto danas?
Da ih maknem prije Uskrsa.
Ovog Uskrsa?
Da.
Ovog Uskrsa.
Tata.
Dođi.
Da.
Bok, Emma.
-Bok. -Čula si za aplikaciju Find My iPhone?
Pomaže u traženju mobitela.
Zašto si ga uzela?
Oprosti. To je sve što treba reći, zar ne?
Ovako više ne ide.
Ne možemo biti zajedno.
Previše si čudna.
Ne mogu te braniti.
Zato te ostavljam.
Ne možeš.
Ostavila sam te jučer i prekjučer i prekprekjučer.
-Ne možeš prekinuti sa mnom. -Odlazim.
Evo.
Emma.
Koji kurac?
Sjajno.
Idemo do Marie?
Zašto si me poljubila?
Svi su te ljubili. Bio si s pola škole.
Bojiš se samoće.
Baš jesi Pusilica Frederik.
Pusilica?
Kako to misliš?
Sranje.
Hoćemo li?
Eno je.
Kod kuće je.
Da prekinemo?
Možemo ga nazvati, da izađe.
-Što bismo rekli? -Da…
Da je izbio požar u kabinetu za biologiju.
Ne bi ga bilo briga.
-Idem pogledati. -Složimo plan najprije.
-Oprezno. -Da, mama.
Glupan.
-Samo je nemiran. -Još kako.
Hvala.
Na čemu?
Što si mislila na mene.
Što želiš osvetu.
Nisam li trebala slušati Freuda?
Jesi.
Možda je bio blesav kad ti je rekao da šutiš.
Ili je imao pravo.
-Nije pomoglo. -Nije.
Ali lijepo od tebe.
Inače, griješiš.
Znam tko si.
I to je u redu.
Ne smeta mi tko sam.
Misliš, vampirica?
Da.
Upravo tako.
Ali ne govorim o tome.
Znači, nitko ne zna?
Ni tvoja obitelj?
Tata nije baš dobro otkako je mama umrla.
Nismo imali vremena…
razgovarati o meni.
Sranje! To je on.
Što ste mu rekle?
-Niste ga zvale? -Nismo.
Kamo ide?
Ne znam. Do Susan? Uđimo.
Ne znamo kamo ide i kad će se vratiti.
Dobro, vi ga slijedite.
Ja ću ući sama.
Nazovite me ako se vrati.
Nisi li ga se maloprije silno bojala?
Jesam, ali sad je otišao.
Dobro.
Nije normalna.
-Tko? -Pa Emma.
Misli da zna sve o tebi.
I onda govori o onome o čemu misli da zna.
Ali nema blagog pojma.
Mislim da zna ponešto.
Ma ništa ne zna.
Baš ništa.
Ulazi.
-Što to radiš? -Čekaj.
I ode on opet.
Koji kurac radiš?
Znaš da je došao taj dan.
-Moraš prestati. -Ne, nisam te spremna izgubiti.
Vrijeme je.
-Ne. Uzmi ovo. -Ne želim.
-Uzmi. -Ja sam ti to dao.
Želim da uzmeš.
-Neću. -Uzmi!
Onda odlazi!
Odlazi!
Hajde, Emma.
Sranje!
-Što to radiš? -Ništa.
-Tražila sam paučinu. -Mama ti zna da si ovdje?
Ne zna.
Dođi.
-Ne bih trebala. -Hajde!
Marie?
Jesi li sama?
Jesam.
Ne smiješ lutati ovuda.
Ne vjerujemo nikome.
Ne želim da znaju da smo ovdje.
Kako to mislite?
-Dođi. -Ne.
Ostavite me!
Ima li koga?
Emma?
Eto.
Rekla si da si sama.
Pustite me, molim vas.
Emma, moraš me saslušati.
Sjedni.
Hajde.
Neću!
Emma, slušaj što ti govorim.
Ne, mičite se!
Samo polako.
Prestanite! Pustite me!
-Želim ti pomoći! -Ne!
-Želim ti pomoći! -Prestanite!
Smiri se. Samo se smiri.
Smiri se.
Polako. Tako.
Ne želim.
Emma?
Bok.
Krvariš.
Jesi li dobro?
Prijevod titlova: Davor Fröbe