SERIÁL NETFLIX
Vesmír. Je všude kolem nás.
Beztvará masa nekonečna.
Vesmír je plný záhad a tajemství.
O 95 % nevíme vůbec nic.
Jen když se nám vesmír občas poodhalí,
získáme představu o tom, co skrývá.
Došlo k tomu před 17 lety, když vesmír navštívil Middelbo.
Middelbo, nejunylejší maloměsto světa na okraji Dánska.
Bohaté přístavní město, které po zavření doků postihl úpadek.
S přístavem se zavřelo i vše ostatní.
Middelbo šlo ke dnu.
Ale 22. února, před 17 lety, přesně v den,
kdy Hussein navždy zavřel svůj obchod s potravinami,
přistál mezi regály se zeleninou meteorit.
To znamenalo pro Middelbo zlom.
Lidé se sem sjížděli, aby viděli kráter.
MUZEUM METEORITU
Hussein měl pod čepicí.
Vyrobil sněžítka s meteoritem.
Potiskl trička, čepice a hrnky. Vytvořil pracovní místa.
Middelbo se stalo turistickou atrakcí.
Proto jsme dnes tady.
Od Middelbo k Meteorbo.
Děkuji.
Hezký den a díky za pozornost.
Chci o meteoritu vědět víc.
Bohužel nemám, co víc bych řekla.
Ale zatím jsi neřekla nic.
Mluvila jsi jen o prodavači a o Middelbo.
Jestli chceš víc informací, zajdi do muzea.
Já se ptám tebe.
Jo, ráda zodpovím všechny tvoje otázky.
- To je ono? - Ano.
Tak malý kámen umí udělat tak velký kráter?
Vždyť vidíš ten obří kráter, co tu nechal.
Tomu se těžko věří. Nevypadá moc jako meteorit.
Ty jsi na meteority expert?
- Nějaké další otázky? - Vůbec tomu nerozumíš.
Můžu si sáhnout?
Jistěže ne.
Pokud je to pravý meteorit, nerozbije se.
Tak proč si nemůžu sáhnout?
Protože je tu cedule „Nedotýkat se“.
Vědí totiž, že to není pravý meteorit.
Vím dobře, co jsi zač.
Myslíš si, že jsi chytřejší než ostatní, protože umíš použít Google.
Ale ve skutečnosti jsi jenom malej chudák.
Řeknu učitelce, žes mě praštila.
Bože, ty jsi otravný.
Máš dvě vteřiny.
Opatrně!
Já to nebyl.
Nechala jsi ho na něj sáhnout!
Já nevěděla, že se rozbije.
Je tam nápis se „Nedotýkat se“.
- Můžu ho dát zase dohromady. - Nic takového.
Ani se k němu nepřiblížíš.
Lidi sem jezdí zdaleka, aby ho viděli.
Teď zrovna tolik ne.
Lidi sem jezdí zdaleka, aby ho viděli!
Víte, že to tak není.
Omlouvám se.
Máš padáka.
Cože?
Běž.
Je to signál.
Jaký?
Není odsud.
Je z vesmíru.
Další.
Co další?
Další signál.
Není z kosmu.
- Můžeš ho zaměřit? - Zkusím to.
Vypadá jako reakce na první signál.
Asi jo.
Přichází odsud. Ze Země.
Z Dánska.
Z Middelbo.
Co tam je?
Fakt jsi rozbila meteorit?
Já to nebyla.
Je dost divný, že jsou meteority ze skla.
O čem to mluvíš?
Koukni.
Co to je?
- Kus toho šutru. - Ale to je sklo.
Meteority nejsou ze skla.
- Nevím, z čeho jsou meteority. - Určitě ne ze skla.
- Nikdo by nelhal o šutru. - Všichni lžou.
Rodiče teď nejsou v penzionu, ale ve swingers klubu.
Potřebuju ještě.
Jonasi?
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Fuj, páchneš jako zvratky.
Právě jsem blil.
Ale víš co?
Stejně můžu pít dál.
Mluvila jsem teď se Zannie. Říká, že meteorit je falešný.
Přestaň.
Takže meteorit je falešný?
Asi zavolám Husseinovi a řeknu mu to.
Co když zruší pouť?
Proč by ji rušil?
Když mu řekneš, že je meteorit falešný, třeba nebude pouť chtít.
- Pokud je falešný, už to ví. - Emmo, nemůžeš být někdy normální?
- Všichni si myslí… - Co si myslí?
Myslí si, že jsi děsně úžasná, Emmo.
A já si to myslím taky.
Jdeme pařit, jo?
Voláte Husseinovi.
Nechte mi vzkaz nebo pošlete e-mail na bigboss@middelbomuseum.dk.
Tady Emma.
Můžeme si promluvit o tom kameni?
Nemusí to totiž být meteorit, možná je ze skla.
A pak by byl falešný, ne?
Chci to s vámi probrat.
Hej!
MIDDELBOSKÝ KRÁTER
Dobré ráno, zlato.
Dobré ráno.
- Jak ses vyspala? - Už si ani nevzpomínám.
Vstala jsem tak dávno.
Fajn.
Prý tě vyhodili z muzea.
- Nebyla to moje vina. - Jistěže ne, to nikdy.
Kolik brigád jsi měla za poslední rok?
Nevzpomínám si.
Pět, Emmo.
Pět prací za rok.
Tohle je jiné.
Jak to?
Za tohle jsem nemohla.
Je absurdní vyhodit mě, když lhali oni.
O čem lžou?
O meteoritu.
- Byl ze skla. - Řekla jsi o tom někomu?
Ne, nikomu jsem nic neřekla.
Fajn. Nech to být.
- Užij si den. - Ty taky.
A je to.
Chtěla bych další prášky.
- Jako vždy máš dost na 14 dní. - Chci zvýšit dávku.
Tak to potřebuju slyšet víc o tvém duševním stavu.
Povíš mi něco?
Je to tímhle městem.
Jako by mě všichni pořád štvali.
Jak to děláte?
Jak dělám co?
Jak přežíváte?
Tohle město.
Aniž by vám ruplo v bedně.
No…
Soustředím se hlavně na sebe.
Ale ty jsi v pubertě. To je jiné.
Jak to?
V pubertě jsi…
buď součástí něčeho, nebo jsi proti.
A ty jsi teď proti.
To zvládneš, Emmo.
Jako většina z nás.
Jeden denně.
- Díky. - Tak zatím.
Emmo!
Nastoupíš si?
Vypadám jako idiot?
Hussein chce s tebou mluvit.
Tak jo.
Můžeš tam teda zajet na kole?
MIDDELBOSKÝ KRÁTER
Vítej.
Vezmete mě zpátky?
Ne.
Tak proč tu jsem?
Pojď za mnou.
Vědělas, že při dopadu na zem
bývá náraz tak silný, že většina meteoritů zmizí?
Prostě se rozptýlí.
Na prachové částečky, které odnese vítr.
Puf!
A je fuč.
Meteorit je falešný?
- Je to symbol. - Jo, symbol lži.
- Není to lež. - Je, pokud jste ten kámen vyrobil.
Nemůžete mě vyhodit za zničení padělku.
Poukázky na pití?
Zajdi večer na pouť.
Užij si to.
Pití na baru zdarma celou noc. Pro tebe i tvé přátele.
Jako vážně?
Už o tom nemluvme. Jako by se to nestalo.
Dobře?
Ahoj, zlato!
Ahoj.
Kam jedeš?
Jenom k Nikovi.
Těšíš se?
- Na co? - Na pouť.
Ožereme se, jo?
Super. Ještě štěstí, že mám tolik poukázek na pití.
Kdes je vzala?
Hussein mě chtěl uplatit. Řekla jsem, že je lhář.
- Tys mluvila s Husseinem? - Jo.
Je to fakt blb.
Já ti říkal, ať s ním nemluvíš.
- To je fuk. - To teda není!
V týhle díře je jeden den v roce, kterej za něco stojí.
Jeden den!
Tak se ho kurva opovaž zničit!
Prostě si myslím, že by lidi neměli lhát.
Tvoje chování je dost hraniční.
Fajn.
Pokaždé, když ti něco přijde jako lež,
musíme za to zaplatit a je konec zábavy.
Nenapadlo tě, že se pořád chceš bavit proto,
že se děsíš na sebe podívat a udělat něco se svým životem?
Pamatuješ, jak jsem řekl, že všem přijdeš úžasná?
To byla lež jako věž.
Všichni si myslí, že jsi osina v prdeli!
Tam si můžeš strčit tu svou pouť!
To znamená, že nejdeš?
Miluju tě!
Připravená?
Nikam nejdu.
Jistěže jdeš.
Nechce se mi.
Je to tradice.
Dáme si kandovaná jablka a budeme se smát opilcům, jako vždycky.
Já nemůžu.
Fajn.
Fajn?
Jo, v pohodě.
„Já, Emma…“
Ne.
„…tímto své mámě dávám svolení
rozhodnout o třech akcích, kterých se každý rok musím zúčastnit,
než odejdu z domova. Emma.“
- Bylo mi 13! - No a? Pořád bydlíš doma.
Využívám mámina veta.
Tak za chvíli.
Fuj, to je hnus.
Zapomínám, že mi nechutnají.
To je taky tradice.
- Jako kousat do cementu. - Jsou výborný.
To si dělá prdel!
Co to děláš?
Ahoj, zlato.
Nečekal jsem tě.
Proto oblizuješ Noreen?
Já myslel, že to nezjistíš.
Suprová výmluva.
A co ty?
- Já? - Jo.
Proč to děláš? Nestojíš o něj.
Klídek!
Naser si.
Emmo!
Hej!
Tady máš!
Věděl jsi, že se líbali? Jonas a Noreen?
Všechno je podvod!
Drahé Middelbo!
Díky, že jste přišli.
Dnes mám tu čest vám představit muže, který nás všechny zachrání.
Thomas Damborg, budoucnost Middelbo!
Užíváš si večera?
Mockrát děkuji. Je to pro mě velká čest.
Zastupuji Astraeus, mezinárodní hedgeový fond
s bohatými zkušenostmi s hledáním diamantů v kupce uhlí.
Věříme, že společně
dokážeme z Middelbo vybudovat severoevropské loďařské centrum.
Věříme, že toto město díky své identitě a soudržnosti,
jakož i zkušenostem
předávaným generacemi dělníků v docích od počátku minulého století,
potvrdí, že dokážeme vybudovat cokoli.
Hrdé město zasažené vesmírem.
To nás spojilo.
Haló!
Prosím?
Copak sakra nevidíte, že je to lež?
- Cože? - Je to podvodník.
Meteorit je falešný.
Děkuji místní komičce.
Pokud mládež z Middelbo ještě nevypila všechny zásoby,
ceny na baru jsou velmi rozumné.
Užijte si večer. Díky.
ZRCADLO, KDO JE V ZEMI ZDEJŠÍ I NA SVĚTĚ NEJKŘIVĚJŠÍ?
Co přesně víš, Emmo?
Řekni nám, co víš.
Sakra.
MIDDELBOSKÝ KRÁTER
Jsem namol…
MUZEUM METEORITU
Do hajzlu!
Au.
Pojď dovnitř.
Vypij to.
- Co tady dělám? - Spala jsi venku.
Mrzlo, tak jsme ti pomohli. Teda spíš tady upírka.
Upírka?
Jo.
Marie je z 99 % upírka.
A to zbylé procento?
Nepiju krev.
- Nepiješ krev? - Zatím ne.
Nejsi tím pádem nulaprocentní upírka?
Půjdu domů.
- Chceme si promluvit. - Už jsem mluvila s tvým tátou.
- Vím, že musím sklapnout. - Nemusíš sklapnout.
Musíš nám říct, co víš.
- Nevím nic, co bys nevěděl. - Možná. Povídej.
Jak víš o tom meteoritu?
Prostě se rozbil.
Nic víc nevím.
- Já to říkal. - Co?
Že to byla jen náhoda.
- Co? - Elvis si myslel, že něco víš.
To je fuk. Vyprovoď ji, Marie.
Jasně.
Můžeš jít domů.
- Je pěkná, ne? - Tos řekl ty.
Co tu děláte?
To neřeš. Prostě jdi domů.
Nechci.
Klid, je v pohodě.
- To nemůžeš vědět. - Nikomu nic neříkej.
Nebo mě kousne?
Víme všechno. Víme o tobě všechno.
Máme o lidech přehled.
Jako jediní pátráme po tom, co se tady děje.
Middelbo má svá tajemství.
Chceme je odhalit.
Někteří tu byli před 17 lety.
Byli v okolí, když město zasáhl takzvaný meteorit.
- Viděli to, ale nikdy nic neřekli. - Jak víte, že tu byli?
Pátrali jsme po tom.
Všichni, které sledujeme, byli v okruhu 500 metrů.
Ale tají to.
Proč?
Pravda je nebezpečná.
Vědí, že to tehdy nebyl meteorit.
A co to teda bylo?
Vesmírná loď.
Cože?
- Říká se tomu mimoz… - Vesmírná loď.
Fajn. Tak zatím, já půjdu.
Jako vážně?
Nemůžeš to zavrhnout.
Proč ne?
Je to pravda.
Ty snad fakt žiješ v komiksu, jestli věříš,
že v Middelbo před 17 lety přistála vesmírná loď.
A když ti řeknu, že se před třemi dny objevila fáma o signálu z vesmíru?
A Middelbo odpovědělo?
Jasně, no a?
A když ti řeknu, že Astraeus před měsícem neexistoval?
Jak se tak rychle rozrostli?
Děje se něco divného. Mělo by se to prozkoumat.
Tady jsi.
Volala jsem ti.
Deset zmeškaných hovorů?
Pojď dovnitř, broučku.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ
Všechno nejlepší!
Díky.
Zapomnělas?
Jo. Tak trochu.
Váhala jsem, jestli chystat dětskou oslavu,
nebo lék na kocovinu, tak máš narozeninový dort a chipsy.
Mňam.
Sedmnáct let…
- Pamatuju si… - Jako by to bylo včera.
Přesně tak. Táta taky přeje všechno nejlepší.
Ani neví, že existuju.
Určitě to nějak ví.
Co se včera stalo?
Bylas tam?
Odešla jsem dřív, ale spousta jiných lidí ne.
Asi jsem se trochu opila.
- Neříkala jsem, ať to necháš být? - Jo.
- Asi to byla blbost. - Asi trochu jo.
Každý potřebuje něčemu věřit.
Co když věří v lež?
Tak ať.
Tím se nemusíš zabývat. Soustřeď se na to, co dělá šťastnou tebe.
Jo. Rozhodně to nejsou věčné hádky s ostatními.
Já vím.
Nestojí to za to.
Ne.
Hoď to za hlavu.
Tak jo.
Dobře?
Jo. Hodím to za hlavu.
- Slibuješ? - Jo.
DOKY MIDDELBO
Parádní účast, co?
Nebylas to včera ty, na pouti?
- O co šlo? Něco s meteoritem? - O nic.
Myslela jsem, že něco vím.
Pokaždé, když něco objevíme,
zjistíme, že to, co jsme včera „věděli“, už neplatí.
A teď jsi tady.
Ano.
Chceš tu provést?
Jo, díky.
- Hledám práci. - Pak jsi na správném místě.
Jakou práci nabízíte?
- Jsi vybíravá? - Ne, to nejsem.
- Ale není to se mnou lehký. - Kdyžtak tě vyhodíme.
To už znám.
Co tu přesně děláte?
Stavíme.
Jsou to doky.
Middelbo si zaslouží návrat zašlé slávy.
Tu firmu jste založili před měsícem?
To jsem zaslechla.
Koukni se na internet.
Párkrát jsme byli na pokraji zániku, ale pořád jsme tady.
Už od roku 1875.
Jasně. Samozřejmě.
Ahoj.
Co podnikáš?
Žádala jsem o práci.
Pojď.
Kam jdeme?
Někoho sledovat.
Pojď.
Dobře.
Tady to je.
Ale to je moje doktorka.
Co jí chcete?
Jak jsem říkala, budeme ji sledovat.
Chceš sušenku?
Jo.
A gratuluju.
Cože?
Nemáš snad narozeniny?
Díky.
Co podle vás ví?
Susan tu byla před 17 lety.
Možná něco odhalí, když ji budeme sledovat.
Co by Susan odhalovala? Je to jen stará nudná doktorka.
Pokud chceš něco fakt utajit,
není nejlepší vypadat děsně nudně?
Jako ty?
Jo.
Ale proč se díváme?
Protože každý má tajemství.
Mads a Elvis…
jsou celou tou konspirací úplně posedlí.
Ale já vlastně ne.
Jenom ráda pozoruju lidi.
Čím víc se dívám, tím víc mi dochází,
že všichni jsou stejně v háji jako já. Pak se cítím trochu líp.
Co se tam děje?
Koukej.
To je můj profesor biologie, Hans.
A jo, máš pravdu.
Bokovka?