Superdövis
BASERAD PÅ CECE BELLS BOK
Det hade gått en vecka sen min olycka. Mitt öga var okej, men gissa vad?
Det visade sig att jag behövde glasögon.
Suddigt. Skarpt. Suddigt. Skarpt. Suddigt. Skarpt. Suddigt. Skarpt.
Men saker och ting med Martha var tvärtemot okej.
Jag hoppades få träffa henne, få prata med henne,
men hon undvek mig helt.
Martha.
Zowie!
De här fängslande glasögonen kan se min högra hand, Marvyniss,
tvärs över universum.
Bara vänta tills hon ger efter för deras hypnotiska charm.
Marvyniss, vänta.
- Kolla mina nya hypnosglasögon. - Förlåt, men jag måste gå.
Du är min högra hand och min sanna vän.
Jag är din högra hand och din sanna vän.
- I evigheters evighet. - I evigheters evighet.
- Och nu svär du på det med lillfingret. - Nu svär jag på det med lillfingret.
- Jag visste att det skulle funka. - Hon visste att det skulle funka. - Jag visste att det skulle funka. - Hon visste att det skulle funka.
Du, Martha. Kolla in mina nya glasögon. Rätt coola, va?
Martha, vänta.
Martha!
Mitt öga är okej.
Ögonläkaren gjorde ett test som visade att jag behöver glasögon.
Så egentligen var det rätt bra att grenen träffade mig i ögat.
- Jag är så ledsen. - Det var inte ditt fel. Jag lovar.
Hej, Cece.
Har du fått nya glasögon? De ser coola ut. Som John Lennons.
Vi ses.
Superdövis, jag kan inte vara din högra hand längre.
Du sa att du skulle vara min högra hand och sanna vän i evigheters evighet.
Du svor på det med lillfingret.
Jag tog tillbaka lillfingerslöftet när jag skadade ditt öga.
Jag klarar inte av skuldkänslorna.
Jag är ledsen.
Det var inte ditt fel. Det var ingens fel.
Då är jag ingen.
Utan dig, Marvyniss, är jag ingen. Utan dig, Marvyniss, är jag ingen.
Då så, barn, ni vet vad som gäller.
Vi delar upp oss i två lag och kör kickboll så det ryker.
Och du ska vara med, Bell.
- Glöm inte mikrofonen, herr Potts. - Just det, tack.
- Här! - Kör, Ginny!
- Du! När de kickar, fånga! - Kom an.
- Åh, nej. - Åh, nej.
- Ser du bollen, ta den och kasta! - Så här!
Kasta den! Kör! Kör!
- Hit, Cece! - Till mig. Jag är fri!
- Passa, passa! - Kasta till mig! Jag är fri!
- Bara kasta den! - Ja.
Kom igen!
Kom igen, Bell.
Det är kickboll, inte "stå där med en förvirrad min i fejset"-boll.
Den dumma mikrofonen fastnar i visselpipan.
Bara…
Nej!
Hallå? Hallå?
- Du hade sönder den. - Hoppsan.
- "Hoppsan?" - Äsch. Du klarar dig.
Hör på, klassen. Jag har…
Men herr Potts hade fel.
Utan mitt Phonic ear, hade jag inte en chans att "klara mig".
När jag är borta vill jag att ni gör nåt som kallas tyst matte. När jag är borta vill jag att ni gör nåt som kallas tyst matte.
Tyska mattor?
Det innebär att ni sitter tysta i era bänkar och gör matte
tills jag är tillbaka. Om ni bråkar när jag är borta,
skriver jag ert namn i den här tomaten. Förstått?
Fru Sinklemann sa att det är dags för tyst matte.
Så jobba nu i tystnad, annars skrivs ditt namn upp i tomaten.
Jag fattar. Tack.
Jag står på spagetti
Se osten den strös
Min köttbulle snurra
När någon här nös
Den rulla från bordet Och flög sedan ner
På golvet den rulla
Nu finns den ej mer.
Den rulla in i trädgården…
Barn! Vad är det som pågår här?
Tillbaka till era platser omedelbart!
Jag är så besviken.
Mike, JP, Johnnie, Becky, ni hamnar i tomaten.
Det krävs bara en enda ful fläck för att vår tomat ska börja ruttna.
Så nu är den extra rutten.
Jösses.
Då lägger vi undan våra saker och förbereder oss för lunch.
Ja. Ja.
Silver Spring, Maryland?
Är det sant? Ja.
Det blir toppen.
Du skojar.
Tack så mycket.
Så här är det.
Vi kan skicka Phonic ear på lagning till Maryland.
Men det tar sex veckor.
- Sex veckor? - Jag är verkligen ledsen.
Jag kommer inte kunna förstå nåt i skolan. Vad ska jag göra nu?
Ensam utan mina superkrafter?
Jag måste vara stark.
Då så, klassen. Då avslutar vi den här övningen
och sen…
Alla måste lyssna noggrant…
Mamma, har den kommit idag?
Som ni kan se har vi 206 ben i kroppen. Som ni kan se har vi 206 ben i kroppen.
Så om man börjar med tårna och arbetar sig upp till öronen…
Mamma, har den kommit än?
…som vi minns från förra veckans historia, var det Marie Curie som upptäckte radium…
Är den här än?
Okej, klassen. Nu är det dags för idrott.
Fru Sinklemann säger att nästa lektion är idrott.
Herr Potts säger att flickorna måste göra armhäng med böjd arm.
Kramp! Kramp!
Gör jag rätt nu, eller?
Okej, Bell.
Visa oss vad du kan.
Nu har jag dig visst, Superdövis.
Du är en nolla för jag har förstört dina superkrafter!
Trodde du, ja, Pottmannen.
Kan du inte bättre, eller?
Jag är starkare än du tror.
Ah, vad stark du är, Superdövis. Titta på mig, allihopa.
Jag är så rädd. Vad ska jag nu göra?
Vad?
- Du gjorde mig illa, Superdövis. - Hoppsan.
- Hur klarade jag mig? - Oj! 64 sekunder! Det är rekord, Bell.
Du skulle sett mig, mamma. Vi fick hänga med böjda armar och…
Hej. Det kom nåt med posten idag.
Är det…
Det är det!
Min älskade.
Jag förstår inte hur jag kunde skämmas för dig.
I skolan nästa dag, för första gången nånsin,
struntade jag i vad andra tyckte om mikrofonen. struntade jag i vad andra tyckte om mikrofonen.
Den är tillbaka. Underbart.
Testar, ett, två, tre. Kan du höra mig lite bättre nu?
Mycket bättre.
Nu har jag ett tillkännagivande. Två elever har valts ut till bokstöd
i en pjäs som heter "Böckernas fantastiska värld".
Det första bokstödet jag valt ut är Mike Miller.
Och vårt andra bokstöd är…
Snälla.
…Cece Bell.
Tack så mycket.
Cece och Mike, säg till era mammor
att de ser till att ni har matchande pyjamasar på er.
Matchande pyjamasar? Framför hela skolan?
Mike Miller i pyjamas.
Det här är galet.
Ja. Helt galet knäppt.
Det finns böcker i vart ämne
Vänd ett blad och ta en titt
Fantasi, mysterier
Och sagoböcker med
Vill läsa om allt Rymdresor som snart kan ske
Det finns böcker i vart ämne
Vilken lättnad.
I biblioteket där
SPOLNING!
Och här i er skola
Men du måste ge tillbaks
Var bok i tid
Vad fnissade du åt där uppe?
Kära nån, Cece. Prata med honom nån gång.
Berätta vad du kan göra.
Jag må vara den med superkrafter, men såna behövs inte för att prata.
Kom igen, berätta vad du kan göra.
Cece? Är du okej?
Vill du verkligen veta vad jag fnissade åt?
Ja.
Jo, du vet den där mikrofonen som fru Sinklemann har på sig
som hjälper mig höra vad hon säger på lektionen?
Ja.
När hon glömmer ta av sig den
så kan jag höra henne var hon än är i hela skolan.
Du skojar! Du skojar!
Så under pjäsen
kunde jag höra fru Sinklemann kissa på toaletten.
Va? På riktigt? Så coolt.
Det är som om du har superkrafter eller nåt.
Ja, typ.
Vi borde gå tillbaka till lektionen.
Kan du komma till mig efter skolan? Jag vill prova nåt.
Ja! Jag menar, visst. Okej.
Toppen.
Till dig, min älskade.
Söt choklad till min sötnos.
Och en ros,
trots att dess skönhet aldrig kan mäta sig med den allsmäktiga rosetten.
Får jag kyssa din hand, min sköna?
Åh, och glöm inte ta med dig mikrofonen, så vi kan testa den, typ.
Mikrofonen?
Du, Cece. Vi gör ett experiment.
Jag tar på mig micken och går härifrån. Du stannar och hör på när jag pratar.
Sen när du inte kan höra mig längre,
vet vi hur kraftfull den här grejen är. Beredd?
- Antar det. - Toppen. Då går jag.
Testar. Ett, två, tre. Mike till Cece, kan du höra mig?
Ja!
Bra.
Jag gick just förbi Johnnies hus. Jag fortsätter mot stan.
Nu har jag gått förbi Broad Street-skolan.
Du, jag kan se apoteket där framme. Jag köper nog en dricka.
Nu är jag inne på apoteket.
Vänta, där är nån vi känner.
Attans. Nu kan jag inte höra honom längre. Kanske om jag går närmare.
- Hej, Mike. - Hej. Vad gör du?
- Jag handlar grejer till mamma. - Är det Martha?
Vad händer? Är det där Ceces mikrofon?
Ja. Vi försöker ta reda på hur långt den når.
- Vill du säga nåt till henne? - Jag vet inte vad jag skulle säga.
Varför inte? Varför inte?
Jag skadade hennes öga och det gjorde mig jätterädd.
- Jag trodde jag gjort henne blind. - Det gjorde du inte.
Det kändes så himla läskigt att jag har skytt henne som pesten,
och nu tror jag inte att hon gillar mig längre.
Va? Nej!
- Hej, Cece. - Martha, jag hörde allt du sa.
Det är klart att jag fortfarande gillar dig.
Hörde du allt det?
Wow. Den här grejen är mer kraftfull än jag trodde.
Snälla, Martha. Jag vill bara att vi ska vara som förut.
Jag tror det är bäst att jag går hem. Mamma behöver sina grejer.
- Jag är glad att du inte är arg. Hejdå. - Vänta!
Gå inte.
Det där var jättekul!
- Kan vi fortsätta ha kul med den i skolan? - Hur menar du? - Kan vi fortsätta ha kul med den i skolan? - Hur menar du?
Jag vill inte hamna i fru Sinklemanns tomat.
Jag menade inte så. Jag ska nog komma på nåt.
Tack för att jag fick använda den. Vi ses.
Hon går iväg under den tysta matten.
Vi ska ha lite skoj medan hon är borta.
Varnar du när hon kommer tillbaka så vi slipper trubbel?
Du kommer bli en hjälte.
- Visst. Det kan jag. - Suveränt.
Då så, barn. Det är dags för tyst matte.
Kom ihåg nu. Det behövs bara en fläck för att få en rutten tomat.
Så sköt er nu.
Okej, allihopa. Nu är det fest.
Aldrig i livet, jag vill inte hamna i tomaten igen.
Inte jag heller.
Oroa er inte. Cece lyssnar på henne med sin hörapparat.
Hon kan höra fru Sinklemann överallt i hela skolan.
- Så du kan säga till när hon kommer? - Ja, definitivt.
Wow, imponerande.
Den här planen kommer att fungera. Nu är det fest!
Jag ville vara med på det roliga,
men Phonic ear och jag hade en viktig uppgift att utföra.
- Wow. - Vi kan ha så mycket skoj.
- Godmorgon, fru S. - Men hej, Francis.
Heter herr Potts egentligen Francis? Heter herr Potts egentligen Francis?
- Kolla in det här. - Så coolt.
- Var är fru Sinklemann nu? - Hon är på toaletten.
Du skojar.
Hörni, allihopa. Cece kan höra fru Sinklemann gå på toaletten.
- Wow! Kan du höra det? - Coolt.
Wow.
- Jag vill ha hörapparat. - Jag med.
Cece, det är så fant…
Jag menar, det är fantastiskt att du kan göra så där.
- Din hörapparat är verkligen cool. - Ja, det kanske den är.
SPOLNING!
- Gissa vad? Hon spolade precis. - Wow!
Hörni, allihopa! Cece sa att fru Sinklemann just spolade.
- Oj, då. - Det är suveränt. - Oj, då. - Det är suveränt.
Åh, nej. Fru Sinklemann var på väg tillbaka.
Jag måste varna dem, men tänk om jag hamnade i trubbel?
Det är min favoritsång.
Här borta.
Vi tittar här inne.
Var inte rädd, Cece. Dina klasskamrater behöver din hjälp.
De behöver att du ska vara en hjälte.
Stå upp. skrik högt. Säg det.
Jag klarar det inte.
Du klarar det. Du kommer förvåna dem alla.
Hörni, allihopa! Fru Sinklemann kommer! Hörni, allihopa! Fru Sinklemann kommer!
Sätt er på era platser!
- Åh, nej! - Jag vill verkligen inte få problem.
Stäng av den, stäng av den!
Kom igen, allihopa! Skynda er!
Men vad fint.
Det finns visst inga små fläckar i tomaten idag.
Det där var suveränt.
Du är en hjälte.
Självklart är jag en hjälte.
Jag är Superdövis.
Du, Cece. Vill du komma över och hoppa trampolin?
Ledsen, Mike. Jag måste göra en grej.
Hej, Martha.
Hej, Cece.
- Kan vi prata? - Tja…
- Säkert att du inte är arg på mig längre? - Martha, jag har aldrig varit arg på dig.
Det är bara det att jag kände mig så skyldig över ditt öga.
- Tänk om jag hade gjort dig blind? - Men det gjorde du inte.
Jag tycker vi ska börja om.
Men tänk om jag gör nåt dumt och gör dig illa igen? Men tänk om jag gör nåt dumt och gör dig illa igen?
Oroa dig inte, det gör du inte. Och dessutom så är jag tuff.
Kolla in de här stora musklerna.
Det är lugnt, Martha. Jag menar det verkligen.
Vänner?
Vänner.
- Svär du på lillfingret? - Jag svär på lillfingret.
Det var dags för mig att äntligen berätta för Martha om…
Superdövis!
Vem?
Superdövis och hennes sanna vän, du.
Jag ser inget problem
Jag gör en karta Vi ses när jag kan
Jag måste följa min väg
Och välkomna det jag ser Här där jag är
Och om du ska älska mig imorgon Och om du ska älska mig imorgon
Kanske du kan älska mig nu
Kärlekssånger, lånad poesi
Lyfter upp mig och för mig bort
BASERAD PÅ CECE BELLS BOK
Jag gillar att se längre Än solen på en lördag
Om jag håller mig fast Kanske jag inte svävar bort
Vill inte förlora min plats
Du ska släppa in mig
Nu är det jag som har tur
Det är jag som har tur
Undertexter: Victoria Emeé