"סופר-חירשת"
- על פי ספרה של סיסי בל -
עבר שבוע מהתאונה שלי.
העיניים שלי היו בסדר, אבל נחשו מה קרה?
התברר שאני צריכה משקפיים.
מטושטש. חד. מטושטש. חד. מטושטש. חד. מטושטש. חד.
אבל המצב עם מרתה היה ההפך מבסדר.
כל הזמן קיוויתי לראות אותה, לדבר איתה,
אבל היא התחמקה ממני לגמרי.
מרתה.
וואו!
המשקפיים המכשפים האלה יכולים לאתר את הסייעת שלי, מרוויגירל,
בצד השני של היקום.
חכו עד שהיא תיכנע לקסם המהפנט שלהם.
מרוויגירל, חכי.
תראי את משקפי ההפנוט החדשים שלי.
סליחה, אני צריכה ללכת.
את הסייעת שלי וחברת אמת שלי.
אני הסייעת שלך וחברת אמת שלך.
לנצח נצחים.
וכעת תישבעי על כך בשבועת זרת.
וכעת אשבע על כך בשבועת זרת.
ידעתי שזה יעבוד. ידעתי שזה יעבוד.
היא ידעה שזה יעבוד.
היי, מרתה. תראי את המשקפיים החדשים שלי.
מגניבים, מה?
מרתה, חכי.
מרתה!
העין שלי בסדר גמור.
רופא העיניים עשה לי בדיקה והתברר שאני צריכה משקפיים.
אז בעצם טוב שהענף פגע לי בעין.
אני מצטערת כל כך.
זו לא הייתה אשמתך. באמת.
היי, סיסי.
יש לך משקפיים חדשים?
הם נראים מגניב. סגנון ג'ון לנון.
להת'.
סופר-חירשת, אינני יכולה להיות הסייעת שלך עוד.
אבל אמרת שתהיי הסייעת שלי וחברת אמת שלי לנצח.
נשבעת על כך בשבועת זרת.
חזרתי בי משבועת הזרת כשפצעתי לך את העין, סופר-חירשת.
ואינני יכולה לשאת את האשמה.
אני מצטערת.
זו לא אשמתך.
זו לא אשמתו של אף אחד.
אז אני אף אחד.
בלעדייך, מרוויגירל, אני אף אחד. בלעדייך, מרוויגירל, אני אף אחד.
טוב, ילדים, אתם מכירים את הנוהל.
בואו נתחלק לשתי קבוצות ונתחיל לשחק קיקבול.
אני מתכוון אלייך, בל.
אל תשכח את המיקרופון, מר פוטס.
אה, כן. תודה.
- הנה! - קדימה, ג'יני!
- נו באמת. - כשבועטים בכדור, תפסי אותו.
- אוי, לא. - אוי, לא.
- ראי את הכדור, הרימי אותו וזרקי. - לכאן!
זרקי עכשיו! קדימה! קדימה!
- אליי, סיסי. - אליי! אני פנוי!
- מסרי, מסרי! - זרקי אליי. אני פנוי.
- זרקי כבר. - כן.
קדימה!
קדימה, בל.
זה קיקבול, לא משחק "אני עומדת בצד בפרצוף מבולבל".
המיקרופון כל הזמן מסתבך במשרוקית.
פשוט...
לא!
הלו? הלו?
שברת אותו.
אופסי.
אופסי?
כן, לא משנה. את תהיי בסדר.
תקשיבו, כיתה. יש לי...
אך מר פוטס טעה.
בלי האוזן הקולית שלי, אין מצב שאהיה "בסדר".
כשאצא מהכיתה, אני רוצה שתעשו משהו שנקרא "מתמטיקה שקטה". כשאצא מהכיתה, אני רוצה שתעשו משהו שנקרא "מתמטיקה שקטה".
מפה לבנה?
כלומר, תשבו בשקט ליד השולחן ותלמדו מתמטיקה
עד שאחזור.
אם תתנהגו לא יפה בזמן היעדרי,
אכתוב את שמכם בתוך העגבנייה הזאת.
מובן?
גב' סינקלמן אמרה שעכשיו הזמן למתמטיקה שקטה.
אז תעבדי בשקט או שהשם שלך ייכתב בתוך העגבנייה.
הבנתי, תודה.
"על הספגטי
מכוסה כולו גבינה
איבדתי את כדור הבשר המסכן שלי
כשמישהו התעטש
הוא התגלגל מהשולחן ישר אל הרצפה
ואז כדור הבשר המסכן שלי
התגלגל מתחת לדלת
הוא התגלגל אל הגינה"
ילדים! מה הולך כאן?
חזרו למקומות שלכם תכף ומיד!
אני כל כך מאוכזבת.
מייק, ג'יי-פי, ג'וני, בקי, כולכם בתוך העגבנייה.
מספיק כתם אחד מקולקל
כדי שהעגבנייה שלנו תרקיב לגמרי.
אז עכשיו היא רקובה מאוד.
אל אלוהים.
בואו נניח את הציוד שלנו בצד ונתכונן לארוחת צהריים.
א-הה, א-הה.
סילבר ספרינג, מרילנד?
באמת?
זה נהדר.
אתה צוחק.
תודה.
אז ככה.
אפשר לשלוח את האוזן הקולית לתיקון במרילנד.
אבל זה ייקח שישה שבועות.
שישה שבועות?
אני נורא מצטערת.
לא אוכל להבין כלום בבית הספר.
מה אעשה?
לבד בלי כוחות העל שלי?
אני חייבת להישאר חזקה.
טוב, כיתה. בואו נסיים את התרגיל הזה
ואז...
חשוב שכולם יקשיבו היטב...
אימא, היא הגיעה כבר?
כמו שאתם רואים, יש לנו 206 עצמות בגוף. כמו שאתם רואים, יש לנו 206 עצמות בגוף.
אז אם נתחיל באצבעות הרגליים ונתקדם למעלה עד האוזניים...
אימא, היא הגיעה כבר?
כזכור מהסיפור שלנו בשבוע שעבר,
מארי קירי היא שגילתה את הרדיום...
היא הגיעה כבר?
טוב, כיתה. זמן לשיעור התעמלות.
גב' סינקלמן אמרה שעכשיו יש שיעור התעמלות.
מר פוטס אומר שבנות צריכות לעשות עליות מתח.
כיווץ שרירים! כיווץ שרירים!
אני עושה את זה?
טוב. בל.
תראי לנו מה את יודעת.
עכשיו תפסתי אותך, סופר-חירשת.
את לא שווה כלום מאז שהשמדתי את כוחות העל שלך.
נדמה לך, המורה להתעמלו-רוע.
זה הכי טוב שאת מסוגלת?
אני חזקה יותר משנדמה לך.
איזו חזקה את, סופר-חירשת.
תסתכלו עליי, כולם.
אני כל כך מפחד. מה אעשה?
מה?
עשית לי כואב, סופר-חירשת.
אופסי.
איך הייתי?
וואו. 64 שניות.
זה שיא, בל.
היית צריכה לראות, אימא.
היינו צריכות לעשות עליות מתח, ו...
היי. הגיע משהו בדואר היום.
זה...
כן!
יקירתי.
איך יכולתי להתבייש בך?
למחרת בבית הספר, בפעם הראשונה בחיי,
לא היה אכפת לי מה אנשים חושבים על המיקרופון. לא היה אכפת לי מה אנשים חושבים על המיקרופון.
הוא חזר. איזה יופי.
ניסוי. אחת, שתיים, שלוש. את שומעת אותי קצת יותר טוב?
הרבה יותר טוב.
עכשיו, יש לי הודעה.
שני תלמידים נבחרו לשמש כתומכי ספרים
בהצגה מיוחדת שנקראת "העולם המופלא של הספרים".
תומך הספרים הראשון שבחרתי הוא מייק מילר.
ותומך הספרים השני...
בבקשה.
היא סיסי בל.
תודה.
סיסי ומייק, תגידו לאימהות שלכם
שיקנו לכם פיג'מות תואמות כתלבושת להצגה.
פיג'מות תואמות? מול כל בית הספר?
מייק מילר בפיג'מה.
זה מטורף.
כן. מטורף לגמרי.
יש ספרים בכל נושא
הפכו את הדף ותראו בעצמכם
ספרי פנטזיה ומסתורין
וגם סיפורי אגדה
וסיפורים על אנשים שטסים לירח
תמצאו ספרים בכל נושא
איזו הקלה מתוקה.
"תמצאו אותם בכל ספרייה"
- מפל מים! -
"וגם בבית הספר שלכם
רק אל תשכחו להחזיר אותם
בתום זמן ההשאלה"
על מה צחקקת שם?
בחייך, סיסי. דברי איתו כבר.
ספרי לו מה את יכולה לעשות.
לי אולי יש כוחות על, אבל לא צריך כוחות על כדי לדבר.
נו כבר. ספרי לו מה את יכולה לעשות.
סיסי? את בסדר?
אתה באמת רוצה לדעת על מה צחקקתי?
כן.
זוכר את המיקרופון שגב' סינקלמן מרכיבה,
שעוזר לי לשמוע את מה שהיא אומרת בכיתה?
כן.
בכל פעם שהיא שוכחת להסיר אותו,
אני שומעת אותה בכל מקום שהיא נמצאת בו בכל בית הספר.
לא נכון! לא נכון!
אז בזמן ההצגה,
שמעתי את גב' סינקלמן עושה פיפי בשירותים.
מה? אמיתי? זה מה-זה מגניב.
זה כאילו יש לך כוחות על, או משהו.
כן, בערך.
כדאי שנחזור לכיתה.
תוכלי לבוא אליי אחרי הלימודים? אני רוצה לנסות משהו.
כן! כלומר, בטח. בסדר.
יופי.
בשבילך, יקירתי.
שוקולדים מתוקים למתוקה שלי.
וורד אחד,
אף שיופיו לעולם לא יעלה על יפי השושנה הכול-יכולה.
אוכל לנשק את ידך, מתוקתי?
ואל תשכחי להביא... את המיקרופון לבית שלי.
כדי שנוכל לנסות אותו.
מיקרופון?
היי, סיסי. בואי נעשה ניסוי.
אני ארכיב את המיקרופון ואלך לעיר.
את תישארי כאן ותאזיני לי.
כשלא תוכלי לשמוע אותי יותר,
נדע בדיוק מה העוצמה של המכשיר. מוכנה?
אני חושבת שכן.
יופי. אני הולך.
ניסיון. אחת, שתיים, שלוש.
מייק לסיסי, את שומעת אותי?
כן!
יש.
הרגע עברתי את הבית של ג'וני. אני הולך העירה.
הרגע עברתי ליד בית הספר ברחוב ברואד.
היי, אני רואה את הדראגסטור בהמשך הדרך.
נראה לי שאקנה מיץ ליים.
עכשיו אני בדראגסטור.
יש כאן מישהו שאנחנו מכירים.
לעזאזל. אני לא שומעת אותו יותר.
אולי אם אתקרב.
- היי, מייק. - היי. מה את עושה?
קונה כמה דברים לאימא שלי.
זאת מרתה?
מה קורה? זה המיקרופון של סיסי?
כן. אנחנו מנסים לגלות עד איזה מרחק הוא עובד.
רוצה להגיד לה משהו?
אני לא יודעת מה להגיד.
למה? למה?
פצעתי לה את העין וזה הבהיל אותי מאוד.
- חשבתי שהיא התעוורה בגללי. - אבל היא לא.
הרגשתי נורא כל כך, שהתחמקתי ממנה לגמרי,
ועכשיו נראה לי שהיא כבר לא מחבבת אותי.
מה? לא!
- היי, סיסי. - מרתה.
שמעתי כל מה שאמרת.
ברור שאני עדיין מחבבת אותך.
שמעת את כל זה?
וואו. המכשיר הזה חזק יותר משחשבתי.
בבקשה, מרתה, אני רק רוצה שנהיה כמו שהיינו קודם.
אני חושבת שעדיף שאחזור הביתה.
אימא שלי מחכה לקניות.
אני שמחה שאת לא כועסת. ביי.
חכי!
אל תלכי.
היה ממש כיף.
אולי נוכל להשתעשע בזה עוד בבית הספר.
איזה מין כיף? איזה מין כיף?
אני לא רוצה למצוא את עצמי בעגבנייה של גב' סינקלמן.
לא משהו כזה.
אני אחשוב על משהו.
תודה שהרשית לי להשתמש בו.
להת'.
היא הולכת למתמטיקה שקטה עוד מעט.
אנחנו רוצים להשתעשע קצת כשהיא תלך.
תוכלי להגיד לנו כשהיא תחזור כדי שלא נסתבך?
תהיי גיבורה.
כן. אני חושבת.
מעולה.
טוב, כיתה. הגיע הזמן למתמטיקה שקטה.
זכרו, מספיק כתם אחד מקולקל כדי שהעגבנייה כולה תהיה רקובה.
אז תתנהגו יפה.
טוב, בואו נחגוג.
אין מצב. אני לא רוצה להיכנס לעגבנייה שוב.
גם אני לא.
אל תדאגו. סיסי מאזינה במכשיר השמיעה שלה.
היא יכולה לשמוע את גב' סינקלמן בכל מקום בבית הספר.
אז תוכלי להגיד לנו כשהיא תחזור?
א-הה. בהחלט.
וואו, זה מרשים.
התוכנית הזאת בטוחה לגמרי.
זמן לחגוג!
רציתי להצטרף לחגיגה,
אבל לאוזן הקולית ולי היה תפקיד חשוב.
וואו.
איזה כיף יכול להיות.
בוקר טוב, גב' ס'.
שלום, פרנסיס.
למר פוטס קוראים פרנסיס? למר פוטס קוראים פרנסיס?
- שים לב. - ממש מגניב.
איפה גב' סינקלמן עכשיו?
היא בשירותים.
אין מצב.
היי, סיסי יכולה לשמוע את גב' סינקלמן משתמשת בשירותים.
- וואו? את באמת שומעת את זה? - מגניב!
וואו.
- הלוואי שהיה לי מכשיר שמיעה. - גם לי.
סיסי, מדהים...
כלומר, מדהים שאת יכולה לעשות את זה.
מכשיר השמיעה שלך ממש מגניב.
כן, אולי הוא באמת מגניב.
- מפל מים! -
נחשי מה קרה? היא הורידה את המים.
וואו!
היי, חבר'ה. סיסי אמרה שגב' סינקלמן הורידה את המים.
אלוהים אדירים.
זה גדול. זה גדול.
אוי, לא! גב' סינקלמן הייתה בדרכה חזרה.
הייתי צריכה להזהיר את חבריי לכיתה, אבל מה אם אסתבך בעצמי?
זה השיר שאני הכי אוהבת.
לכאן.
בואו נציץ כאן.
אל תפחדי, סיסי.
חברייך לכיתה זקוקים לעזרתך.
הם צריכים שתהיי גיבורה.
קומי ותצעקי. תגידי להם.
אני לא מסוגלת.
את מסוגלת. את תדהימי את כולם.
היי, תקשיבו. גב' סינקלמן חוזרת. היי, תקשיבו. גב' סינקלמן חוזרת.
חזרו למקומות שלכם.
- אוי, לא! - ממש לא בא לי להסתבך.
כבה את זה!
קדימה, כולם. תזדרזו!
איזה יופי.
אני רואה שאין בעגבנייה כתמים מקולקלים היום.
זה היה גדול.
את גיבורה.
ברור שאני גיבורה.
אני סופר-חירשת.
היי, סיסי.
רוצה לבוא לקפוץ על הטרמפולינה?
מצטערת, מייק. יש לי משהו לעשות.
היי, מרתה.
היי, סיסי.
אנחנו יכולות לדבר?
טוב...
את בטוחה שאת לא כועסת עליי יותר?
מרתה, לא כעסתי עלייך בכלל.
פשוט הרגשתי כל כך רע בגלל העין שלך.
ואם היית מתעוורת בגללי?
אבל לא התעוורתי.
אני מציעה שנתחיל מחדש.
אבל מה יהיה אם אעשה משהו טיפשי ואפצע אותך שוב? אבל מה יהיה אם אעשה משהו טיפשי ואפצע אותך שוב?
אל תדאגי, זה לא יקרה.
ובכל מקרה, אני קשוחה.
תראי את השרירים הענקיים שלי.
זה בסדר, מרתה. באמת ובתמים.
חברות?
חברות.
שבועת זרת?
שבועת זרת.
הגיע הזמן שאספר סוף סוף למרתה את הכול על...
סופר-חירשת!
מי?
סופר-חירשת וחברת האמת שלה, את.
"אני לא רואה בעיה
אצייר לך מפה ואפגוש אותך מתי שאוכל
אני צריכה ללכת בדרך שלי
ולקבל בברכה את מה שימצא אותי בדיוק היכן שאני
ואם תאהבי אותי מחר ואם תאהבי אותי מחר
אולי תוכלי לאהוב אותי היום
שירי האהבה, השירה שאת אומרת
מרימה אותי, נושאת אותי הרחק"
- על פי הרומן הגרפי של סיסי בל -
"אך אני אוהבת להביט הרחק מעבר לשמש בבוקר שבת
ואם אחזיק חזק אולי לא אפול וארחף למרחק
ואיני רוצה לאבד את מקומי
את תכניסי אותי
כי זו ההזדמנות שלי עכשיו
זו ההזדמנות שלי עכשיו"
תרגום: גלית אקסלרד