El Ucho
PODLE KNIHY OD CECE BELL
Měla jsem pocit, že se přespání u Ginny nedočkám,
ale pak jsem se dočkala.
Bude fajn na oslavu jít,
tam dort budem jíst
i čokoládovou zmrzku mít.
Noc můžem si užít. Chci tam už být.
A bavit se budeme chtít.
Bav se. A ať mi maminka Ginny zavolá, kdyby něco.
Ježíš, mami. Budu v pohodě.
Vkládala jsem do toho ohromné naděje.
Bude z Ginny má nová nejlepší kamarádka?
Cece! Tys přišla!
Všechno nejlepší, Ginny!
Něco si přej.
Jo. Něco si přej.
Jo. To byla sranda. Musíš přijít zas.
Teď když tu bydlíme, můžu.
- Jsem ráda, že ses přistěhovala, Ginny. - Já taky. Výborný dort.
Co se děje, Missy?
Mé kočce…
Tvé kočce chutná dort? To je legrace.
Já řekla: „Mé kočce hrozí smrt.“
Moc mě to mrzí, Missy.
Ne. To nevadí.
Ne počkej.
Ty věcičky, co máš v uších. Jsi neslyšící?
Missy, tys to nevěděla?
Cece je má neslyšící kamarádka.
Umí znakový jazyk? Protože já ano.
Něco tě hned naučím.
Tohle je A.
A tohle B.
A to je C.
To je: Cece, ty jsi výjimečná.
Pojďme Cece předělat!
Cece, s pěkným účesem a líčením
- budeš o moc hezčí. - To jo.
- Ano. - O moc.
Já nechci.
Musíš.
Našpul.
Počkat. Můžou lidi, co nosí sluchadlo, nosit i makeup? Počkat. Můžou lidi, co nosí sluchadlo, nosit i makeup?
Ne, nemůžeme. Lékařský pokyn.
Škodí to sluchadlu a tak.
Já si to myslela.
Do háje. Mohli jsme ji nalíčit jako filmovou hvězdu.
Pustíme si humorné desky.
- Ano. - Dobře.
Jasně.
Tohle bylo zlé. Vážně zlé.
Bez odezírání bylo nemožné humorným deskám porozumět.
Neboj, Cece.
Vysvětlím ti to.
Říkal:
„Nebyla to ryba, ale rýma.“ „Nebyla to ryba, ale rýma.“
Chápeš?
Jo, to je vtipný.
„Ježíš, doktore, mluvíte k mému koleni.“
- Víš? - Jo.
„Kachna, co jí kuřecí nugety?“
Chápeš?
Ginny, jo, já to chápu.
No tak promiň. Jen jsem chtěla pomoct.
Zalezeme si do spacáků a půjdeme spát.
Naštěstí po vší té hrůze začala být oslava zase zábavná.
Znáte kluka, co smrdí jak celer, ze třídy paní Huffmanové? Znáte kluka, co smrdí jak celer, ze třídy paní Huffmanové?
Mary ho zkusila políbit.
Na rty?
To bych nikdy neudělala.
Já taky ne.
No, je docela roztomilej.
To ani náhodou.
Mary říká, že nejen smrdí jako celer, ale i tak chutná.
Ale ne.
Odezírání ve tmě?
Bylo to, a je, v podstatě nemožné.
Nemluvily o mně?
Nesmály se mi?
A nezhasla Ginny světlo schválně?
Paní Wakeleyová, zavolala byste mamince?
Není mi moc dobře.
Bylo to příšerné, mami.
I předtím, než Ginny zhasla, tahle holka Missy říkala:
„Ahoj Cece.“
Asi byla jen nadšená, že potkala někoho jako tebe.
Víš, třeba není úplně špatný nápad zkusit znakový jazyk.
- Ne. - Ale no tak.
Ve tvé škole je večerní kurz.
- Můžeme chodit obě. - Ne. Já nechci.
Jen to promysli, ano? Mohlo by se ti to hodit.
Ahoj tati.
Můžu se dívat s tebou?
Ovšem, zlato. Jistě jde Siloblesk.
Pozor. Už jdu.
A mám tě.
Je čas se nabít.
To snad ne. Ničemná pyžamová banda.
Připrav se na hroznou úpravu, má hluchá přítelkyně.
Možná neznám znakový jazyk, ale vím, jak říct stop!
Tohle mi přináší ohromné potěšení.
Vypadáte překrásně.
Vypadám ohavně.
Jejda. Mizíme odsud. Jejda. Mizíme odsud.
Já to nechápu.
Zhasla jsi to světlo schválně?
Já… já nevím.
No tak mi odezírej ze rtů. Nikdy mě nenazývej neslyšící kamarádkou.
Vlastně už mě vůbec nenazývej svou kamarádkou.
Mrzí mě to, El Ucho.
Opravdu.
Ne, nemrzí.
Moc jsem se z toho snažila vyvléknout.
Ale máma chtěla společně chodit na kurz znakového jazyka.
Zdravím a vítám vás na první hodině znakového jazyka.
Je tu někdo neslyšící nebo nedoslýchavý?
To jsi ty, Cece. Zvedni ruku. To jsi ty, Cece. Zvedni ruku.
Mami!
Skvěle.
Tak fajn, promluvíme si o americkém znakovém jazyce.
Znakový jazyk je důležitý komunikační prostředek
pro mnoho neslyšících a jejich přátele a členy rodiny.
Znakový jazyk je bohatý a složitý jako mluvená angličtina.
Možná ještě víc.
Uhodne někdo, co znamená tohle?
Cece?
Ano, Ginny?
„Děkuji“?
Výborně, Ginny.
Není zač.
Slečna dokonalá.
- Ahoj. - Díky.
Cece, bylo by fajn, kdyby ses víc zapojila.
Třeba příští týden?
Dobře, děkuji všem za účast.
Procvičujte si znaky.
Příští týden budou pocity a emoce. Příští týden budou pocity a emoce.
- Děkuji. - Příští týden?
- Další hodina? - Nashle!
- Zatím. - Mami.
Jak se opovažuješ, Pavoučí matko?
Přikazuji ti ihned mě propustit ze své pavučiny ponížení.
Vypadáš nervózně, drahá.
Nepotřebuješ čůrat?
Pavoučí matko, ne.
Zkusím radši svou přesvědčovací moc.
Milá, hodná Pavoučí matko,
copak nevidíš, že mám moc s tebou mluvit bez použití rukou?
Nic? Vážně?
Byl to moc dobrý pokus, El Ucho.
Máš jedničku za snahu.
Třeba tě můj krutý silný pískot zhypnotizuje k poslušnosti. Třeba tě můj krutý silný pískot zhypnotizuje k poslušnosti.
To je ale lahodný zvuk.
Zdá se, že potřebuješ obejmout.
Už to nevydržím.
Cece! Co si myslíš, že děláš?
Ten kurz nesnáším. Nechci sem chodit.
Tak dobře. Pojďme, zlato.
Jako by na mě všichni znakovali, jen protože jsem neslyšící.
Nikdo na tebe neznakoval, Cece.
Koukni, znakový jazyk ti může pomoct. Koukni, znakový jazyk ti může pomoct.
Ani náhodou. Pomůže lidem na mě zírat a říkat:
„Podívejte na tu neslyšící holčičku. No není výjimečná?“
- Ale ty jsi výjimečná. - Mami!
Jako každé dítě.
No tak, mami.
Výjimečná neznamená super ani bezva. Ale: „Nejsi jako já, jsi divná.“
To slovo nenávidím.
Tak dobře. Už tam nepůjdeme.
Jen nebuď tak tvrdá na ty, kdo ti chtějí pomoct.
Jednou třeba jejich pomoc budeš chtít.
Cece! Zíráš.
To je úžasné. Jak to udělali?
Mohla bys taky.
V žádném případě, mami. Každý na mě bude zírat. V žádném případě, mami. Každý na mě bude zírat.
Jako já zírám na ně.
Proč se vůbec starám, co si druzí myslí?
Volá Ginny. Chce se s tebou sejít.
Řekni, že nemám čas.
Nevidělas ji jak dlouho. Vy jste se pohádaly?
Nechci o tom mluvit.
Tak to mě mrzí, ale nehodlám tvé kamarádce lhát.
Tak se radši rychle něčím zaměstnej.
hliněná polévka, jé, jé, jé.
Ahoj, ty tam. Pojď si sem hrát.
No tak. Jen jdi.
Ježíši, to máma musí dávat pozor, jak přecházíš?
Chodíš do čtvrté, viď?
Já do třetí a moje máma to nedělá.
To je celá moje máma.
To je jedno. Dělám hliněnou polívku. Pomůžeš mi?
Jasně.
Musíme přidat tak akorát vody.
Jo. Přeženeme to a vznikne mišmaš.
Jo, pořádný mišmaš.
Hele, co je to za věcičky?
Ty pichlavé věcičky s oříšky uvnitř. Chápeš?
Ty myslíš kaštany?
Jo! Kaštany. Jo! Kaštany.
Nasbíráme je do polévky.
Hliněná polívka, jé, jé…
Pokud vím,
Martha neměla o mém sluchadle ponětí.
A já to tak chtěla nechat.
Chtěla jsem, aby mě měla ráda proto, jaká jsem.
Hele, mám bezva nápad. Budeme spolu přes noc?
Ano!
Rozdělíme se?
Jo, dík.
Koupíme jídlo s sebou a budeme jíst u televize.
Večeře u televize? Vážně?
Co si dáš?
Chceš…
Dám si to, co ty.
Dobře. Dva rybí sendviče už se nesou. Dobře. Dva rybí sendviče už se nesou.
Rybí?
Ble. Ryby jsem nesnášela.
Mňam.
Ale stálo to za to.
Musela jsem zajistit, aby si Martha nemyslela, že jsem jakkoli odlišná.
Mňam.
Co zítra vyrazit do města na pití, sladkosti a tak?
A uvařit polívku ze sladkostí.
To zní parádně.
Všimla sis toho divného pachu u školy?
Jako starý salám a zpocené nohy.
Jednou nasaješ a je smradu jak v hradu.
Mělas tuhle slyšet mou mámu.
Říkala: „Co je to za strašný smrad?
Řekla jsem: „Ty sis teď vypnula sluchadlo?“
Sluchadlo?
Jo. Je sranda, jak sis mě prostě takhle vypnula.
Kéž by to šlo s ní.
Počkej. Cože?
Jak jsi věděla, že moc dobře neslyším?
Řekli mi to ostatní.
Takže to víš celou dobu?
Jasně.
Jo. Tys z toho měla obavy?
Budu tvá kamarádka, děj se co děj. Malíček na to.
Jo.
Dobrou, Cece.
Dobrou, Martho.
Ahoj. Já jsem Báječňačka. Ahoj. Já jsem Báječňačka.
Ano? Co potřebuješ?
Jdu kvůli inzerátu: „Hledá se pomocník.“
Ano. Chápu. Jaké máš schopnosti, Báječňačko?
No, mám dokonalou paměť na všechno v telce.
Jsem věrná, odvážná a upřímná.
A rozesměju tě, až se počůráš.
No tak to rozhodlo. Jsi přijata.
Paráda!
S tebou je tenhle vesmír radostnější, Báječňačko.
Spolu jsme nezadržitelné.
Mocí malíčku,
přísaháš, že budeš bojovat proti nudě a osamění
a nikdy nesejdeš z cesty pravého přátelství? a nikdy nesejdeš z cesty pravého přátelství?
Tak přísahám.
Koupíme si limonádu.
Jo, a čokoládové tyčinky. A žvýkačky.
A všechno si to můžeme schovat pod polštář, dokud všichni neusnou.
Mrkej na moje ladný pohyby.
Hú hú, Martho!
Dva, tři, čtyři, pět, šest.
Ale kruci! Teď ty.
Koukni.
Omrkneme to.
Jo.
Už jen pár, tati.
Ahoj, dívko od vedle,
mám city větší než dinosaurus hnedle…
Ahoj, jsem Mike.
Tohle je Cece. Bydlí o dva domy dál.
A já Martha. Bydlím tamhle.
Chodím do třetí. Cece do čtvrté.
Kam chodíš ty? K jaké učitelce?
Do čtvrté. Mám paní Sinklemannovou.
Já taky!
Chci říct… já taky.
Bezva. Hele, máte rády trampolíny? Táta už naši sestavil.
Holka, jsi jak sen, co zahalí mě.
Zaskáčeš si na mý trampolíně?
Pojď se mnou skákat.
Ty jo! Můžeme si na ní skočit hned?
Můžeme skákat?
- Jasně. Je vzadu na zahradě. - Na zahradě? Páni. - Jasně. Je vzadu na zahradě. - Na zahradě? Páni.
Díky.
Jo, děkuju.
Cece a Mike sedí na stromě
a L-Í-B-A-J…
Hej, El Ucho. Kam to letíš?
Musím jít za svým srdcem.
Tamhle je. Moje super láska.
Třeba všemocná rozetka
přiláká mou super lásku do mé milující náruče.
Ahoj, El Ucho. Jak se ti…
Tak překrásná.
Zachytil se za trn všemocné rozetky.
Pojď blíž, Mikeu Millere.
Ano, má paní.
Hej!
Vzbuď se, trumbero. Mrháme časem.
Chceš hrát na babu? Mě nechytíš. Chceš hrát na babu? Mě nechytíš.
Já tě dostanu.
Ale ne. Jsi v pořádku?
Myslím, že je to dobré.
Krvácím?
Jo, krvácíš.
Jdi to domů ukázat mámě.
Ježíši, co jsem to udělala?
Cece, moc mě to mrzí. Já nechtěla.
Martho, počkej. Byla to nehoda.
Nic mi není.
Byla to nehoda. A mně nic nebylo.
Jen jsem musela přesvědčit Marthu.
Martha bude nadšená z mé pásky na oko.
Ahoj, kámo. U sta hromů.
To ne. Tvé oko.
Cece, moc mě to mrzí. Já… musím jít. Cece, moc mě to mrzí. Já… musím jít.
Martho? Martho, jsem v pořádku.
Všechno je v pořádku. Čestné slovo.
Byl to vážně konec?
Život bez Marthy jsem si nedovedla představit.
Musela jsem ji získat zpět.
AUTORKA PŘEDLOHY
Dnes jistě se mám líp, než včera jsem se měla,
když zjevil ses mi
a strhl mě jinam docela.
Když budem držet při sobě,
poletíme jak střela vstříc něčemu, co skvělé je.
Dobrý nápad, co se formuje.
Nechci nic, co mě svazuje.
Jo, když blízkost tvá mě hřeje, cítím se blaze.
A společně snad můžem lítat po obloze.
Nechci nic, co mě svazuje.
Jo, když blízkost tvá mě hřeje, cítím se blaze.
A společně snad můžem lítat po obloze.
Překlad titulků: Jiří Sailer