Супервухо
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ СІСІ БЕЛЛ
Мене звати Сісі Белл.
У дитинстві
я жила в цьому великому старому будинку у вірджинському містечку.
Мерехти, маленька зірочко
Я була пустункою.
Пам'ятаю, як гралася з маминими речами…
Облиш помаду, юна леді!
…дражнила тата…
О, Сісі. Мишеня.
…й багато дивилася телевізор з сестрою Сарою й братом Ешлі.
Блискавик рятує місто
Силою електроструму
А ще я пам'ятаю той страшний день,
коли все змінилося.
- Голова болить. Ой! - Сісі, що з тобою?
Сісі?
- Що таке? - Мамо, щось сталося з Сісі.
О-о, Сісі.
Боже мій.
Сісі.
У тебе жар.
Джордже!
- Що сталося? - Треба щось робити! - Що сталося? - Треба щось робити!
Ясно. Відвеземо її в лікарню.
Я тут, Сісі. Не відключайся.
Вона серйозно хвора.
Боже мій.
Ми дамо їй ліки й будемо стежити за станом.
Ми подбаємо про неї, та на одужання потрібен час.
Не переживай, Сісі. Усе буде добре.
Усе було дуже тихе.
Та не все було погано. Я багато малювала.
…гарно!
А ще я отримала чудові подарунки!
Я почувалася набагато краще.
Нарешті мене забрали додому.
З поверненням, Сісі!
Пам'ятаю, я дуже боялася, що знову опинюся в лікарні.
Тож не відходила від мами, хай де вона була.
Та якось я її загубила.
Мамо.
Тоді я зрозуміла. І мама, здається, теж.
Я більше не чула.
АУДІОЛОГІЯ
Пересунемо це сюди.
І як вона?
Схоже, втрати слуху значні.
Він сказав, що мені потрібен слуховий апарат. За тиждень він у мене був.
…поглянь на себе. Чудово!
Ти щось чуєш?
- Сісі, ти мене чуєш? - Ага.
Так, чую.
Але у всіх такі чудернацькі голоси. Навіть у мене.
Не хвилюйтеся. Вона швидко звикне. Не хвилюйтеся. Вона швидко звикне.
Хочеш льодяника, Сісі?
О, ні.
Вітаю.
Так дивно.
- Не вірю, що мама купила лимонад. - Скажи?
Нам пощастило.
Як думаєте, у мене дивний вигляд через слуховий апарат?
Авжеж ні. У тебе гарний вигляд.
Але твій голос звучить якось дивно.
Не так, як раніше.
Що? Мій голос? Та це ж у вас голоси дивно звучать!
Засмучена,
я слухала телевізор.
Це був єдиний звук, який мав для мене сенс.
Коли настав час іти в дитсадок, я дуже нервувалася.
Чи зрозумію я інших?
Ось ми й прийшли!
Поглянь, Сісі. Правда ж, тут добре? Поглянь, Сісі. Правда ж, тут добре?
Чи зрозуміють мене інші?
Хто це?
Привіт! Я Венді.
Привіт.
У неї теж апарат.
Ласкаво просимо!
Іди сідай до нас.
Гаразд.
Бувай, мамо.
Сідай поряд зі мною!
Усім привіт. Мене звати Дорн. Я ваша вчителька.
За рік ми багато чого навчимося,
та сьогодні поговоримо про читання по губах.
Читаючи по губах, ми дивимося на рухи рота людини, коли вона говорить,
щоб краще її зрозуміти.
Гм. Здається, треба показати, як це.
Сісі, допоможеш мені?
Добре.
Як гадаєш, що треба бачити, щоб читати по губах?
- Губи? - Саме так!
Можеш здогадатися, що я зараз кажу?
Я не знаю.
Нічого. А тепер?
Привіт, Сісі.
Привіт, Сісі?
Так! Ти слухала й дивилася на мої губи,
тому зрозуміла, що я сказала.
Це і є читання по губах.
Якщо вам цікаво,
чи вчили ми також мову жестів – не вчили.
Тоді більшість дітей з вадами слуху
вчили лише читанню по губах.
Ще легше зрозуміти людину, коли бачиш її в процесі мовлення.
Мені сумно.
Мені сумно!
Добре. От іще.
Я щаслива! Я щаслива!
- Я щаслива! - Так. Правильно!
Я щаслива, бо ти читаєш по губах.
Так, дітки,
коли прийдете додому,
потренуйтеся читати по губах з рідними й друзями.
Сьогодні на вечерю м'ясний рулет і картопляне пюре.
- М'ясний рулет і картопляне пюре! - Так! Правильно!
Але Дорн
не сказала, що іноді читати по губах дуже важко.
Наприклад, коли люди кричать…
Що?
…коли є вуса…
чи коли говорять з повним ротом.
Іноді губ взагалі не бачиш!
Що?
«Морозиво». От що ти сказала!
Я сказала «десерт».
Це одне й те саме.
- О, так. - Та найгірше –
коли всі говорять одночасно.
Спробуй зрозумій!
Що?
Це неможливо.
Пробували вчора читати по губах?
У вас вийшло?
Намагатися читати по губах, розуміти, що кажуть…
Це було дуже складно.
І було дуже важко пояснити це комусь
за межами дитсадка. за межами дитсадка.
Мої одногрупники і я – ми розуміли.
Усе було нове й інакше.
І ми загубилися, подорожуючи кожен на своїй планеті.
Та принаймні ми були в одному всесвіті.
Я й не здогадувалася, як цей всесвіт
зміниться, коли я виросту.
Це буде такий самий клас, як мій попередній?
Ні. Мені жаль.
У цій школі нема таких класів.
Тут нема нікого такого, як я?
Ану ж мене вважатимуть дивакуватою?
Та ні. Ти чудово читаєш по губах. Та ні. Ти чудово читаєш по губах.
До того ж ми з татом купили тобі цей надпотужний
слуховий апарат для школи.
Бачиш?
Мамо, він же величезний.
З ним ти чутимеш майже так само, як з іншими апаратами,
але є значна відмінність.
До нього є додаток. Цей мікрофон.
Учителька надіне його,
і її голос звучатиме прямо у твоїх вухах.
Ти чутимеш усе, що вона каже.
Я… не знаю.
Сісі, може, спробуєш?
Відчуєш, як він працює.
Що він сказав?
Ви думаєте:
«Чом би не увімкнути субтитри, щоб читати слова?»
Але в моєму дитинстві їх ще не було.
Тож я намагалася читати по губах в телевізорі.
Іноді мені вдавалося.
Час обідати, Блискавику.
Надіюся, ти любиш ковбасу!
Дякую, М'ясна Нарізко,
я люблю, коли ковбаса смажена.
Але здебільшого – ні.
От халепа.
По дупі не прочитаєш.
Гей! Я ж дивилася. Гей! Я ж дивилася.
Двоє проти одної.
Погляньте! У неї слуховий апарат.
Заждіть. Що вона їй сказала?
Ну…
Дівчинка назвала іншу… «глушко».
«Глушко»? Як негарно.
Глушко!
Чому ти смієшся?
Просто це так смішно звучить!
Глушко!
Глушко.
Чого це я?
Слово «глушко», може, й звучить смішно,
але це геть не смішно.
Здається, так трохи краще.
О, ні.
Гей, «глушко».
А мене теж називатимуть «глушко»?
Бувай, Сісі.
І не хвилюйся.
У тебе буде чудовий день.
- Бувай. - Бувай, мамо.
Привіт, Керрі.
Гей, Джонні, що це?
Моє радіо.
Вмикай!
- Боже мій! Люблю цю пісню! - І я. - Боже мій! Люблю цю пісню! - І я.
І я!
Така солодка пісня, аж мед з вух тече!
Гей!
Вона тут!
Вітаю, місіс Сінкелман.
Це мікрофон. Можете…
повісити його собі на шию?
Чудово. Дякую, Сісі.
Почнімо спочатку.
Авжеж…
Усе гаразд?
Працює?
Я вітаю вас усіх
Мене звати місіс Сінкелман
Аж не вірилося, як гучно
й чітко вона звучала завдяки мікрофону.
Навіть коли вона відверталася,
я розуміла кожне слово.
Не забувайте робити домашку
День пролетить швидко
Тож почнімо розважатися
Ти глуха?
Мабуть.
А це ти чуєш?
Джонні Вілсон!
Негайно вимкни й іди зі мною. Вже! Негайно вимкни й іди зі мною. Вже!
Усі інші, розгорніть зошити й намалюйте те, що вас тішить.
Я скоро повернуся.
Джонні, твоя поведінка так злить мене…
Вітаю, місіс Джонс!
Іди в кабінет директора, юначе.
Директоре Екгарт, з вами тут хтось хоче поговорити.
Правда, Джонні?
- Вам сумно? - О, боже!
Ви хочете опинитися деінде?
Це було прекрасно.
Я чула й розуміла місіс Сінкелман
у всіх куточках школи.
Навіть коли вона була…
в туалеті! в туалеті!
Чого ти смієшся?
Та нічого.
Але це було не «нічого».
Це було щось.
Щось неймовірне!
Як Блискавик використовував свої прилади,
щоб боротися за праве діло,
я могла використовувати свій апарат, «Фонік Іар»,
щоб теж бути супергероїнею.
Нехай інші кличуть мене «глушко»…
ви називайте мене «Супервухо».
ЗМИВ ВОДИ
Що сталося?
Нічого.
Хочеш чіпс?
О, дякую.
Мене звати Лора. Гарніше ім'я, ніж у тебе.
Ти наче смішна.
Зайдеш якось до мене після школи?
Добре.
Чудово. Ось що ми робитимемо.
Перекусимо домашніми брауні
й побудуємо форт.
Будемо малювати й гратися з псом Пушком.
Так гарно.
Дякую.
Але мій малюнок гарніший. Так?
Ну, добре.
Пограймося в гру в їдальні.
Добре. А в яку?
Треба просто марширувати навколо стола. Це весело!
І це все?
Стане цікавіше. Просто маршируй.
Давай, Пушок!
Давай!
Бачила б ти, яка ти смішна!
Подобається дружити зі мною, Супервухо?
Моя суперсила тримає тебе там, де я хочу –
цілком під моїм контролем!
Ти не контролюєш мене, докторко Немила!
Фас, Пушок!
Спокійно, цуцику.
Подобається, що я роблю, докторко Немила?
Не така ти й чудова, Супервухо!
Ще й яка чудова. От дивись!
Рятуйте!
Як треба вчиняти з «друзями» типу Немилої?
Ігнорувати їх.
Допоможи!
Вибач.
Запам'ятай: я хочу,
щоб ми вдягалися в школу, як близнючки.
Тож завтра надінь синю сорочку й білі штани.
Добре.
Забула зробити домашку.
Не хвилюйся. Я її роками забуваю робити.
Сорочка не того кольору.
От біда. Тепер ми не однакові.
Увага, це нова учениця Джинні.
Джинні, сідай поряд з Сісі.
Це слуховий апарат?
Ага.
Я так і думала.
Блискавик – дурень.
Він і його ланч-бокс нікому не подобаються.
Блискавик крутий!
Та ні. Це програма для дітей.
Вибач, Лоро, та я не з тобою розмовляю.
Там не такі слова.
Скоро мій день народження.
Прийдеш на мою піжамну вечірку?
Ти ж не підеш на цю тупу вечірку?
Мабуть, краще не піду.
- Вибач. - Так, вона не прийде.
Вона моя найкраща подруга, а не твоя. Вона моя найкраща подруга, а не твоя.
Ти не контролюєш мене, докторко Немила.
Джинні, зачекай. Мабуть, я все ж таки прийду.
Прийдеш?
Ну й добре. Гарно тобі провести час.
Ми його добре проведемо.
Я це назвала
«бувай, Лоро» і «привіт, Джинні».
Я загадала бажання,
щоб вона стала моєю найкращою подругою назавжди.
НА ОСНОВІ РОМАНУ Й ІЛЮСТРАЦІЙ СІСІ БЕЛЛ
Здається Мені сьогодні краще ніж учора
Бо ти прийшла й потягнула
Мене в інший бік
Якщо будемо триматися разом
Будемо йти до чогось прекрасного
Хорошої ідеї, що набирає форми Хорошої ідеї, що набирає форми
Я не хочу відставати
Я не боюся, коли ти поруч
Думаю, разом ми могли б Полетіти в небо
Я не хочу відставати
Я не боюся, коли ти поряд
Думаю, разом ми могли б Полетіти в небо
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко