SUPERDÖVIS
BASERAD PÅ CECE BELLS BOK
Jag heter Cece Bell.
När jag var liten,
bodde jag här i det här stora gamla huset i en liten stad i Virginia.
Blinka lilla stjärna där
Jag var ett knasigt litet barn…
Jag kommer ihåg att jag lekte med mammas saker…
Släpp läppstiftet, fröken!
…och retade pappa…
Åh, Cece! Din retsticka!
…och tittade på en massa tv med min syster Sarah och min bror Ashley.
Kraftblixten undsätter staden
Med elektrisk kraft så här
Jag kommer även ihåg den där läskiga dan
när allt förändrades.
- Jag har ont i huvudet! - Cece, mår du bra?
Cece? Cece!
Mamma, det är nåt fel på Cece!
Åh, Cece.
Men oj!
Cece?
Du är kokhet.
George!
- Vad? Vad är det som händer? - Vi måste göra nåt! - Vad? Vad är det som händer? - Vi måste göra nåt!
Okej. Vi tar henne till sjukhuset.
Jag är här. Cece, somna inte.
Det är en väldigt svår infektion.
Åh, kära nån.
Vi ger henne medicin och har henne under uppsikt.
Vi kommer ta god hand om henne, men det här kan ta lite tid.
Oroa dig inte, Cece. Allt kommer att bli bra.
Allt var så tyst.
Men allt var inte så illa. Jag fick rita mycket.
…vackert!
Och jag fick fina presenter!
Jag kände mig så mycket bättre.
Äntligen var det dags att åka hem.
Välkommen hem, Cece.
Jag minns att jag var rädd att hamna på sjukhuset igen.
Så jag höll mig i närheten av mamma, oavsett var hon var.
Men en dag tappade jag bort henne.
Mamma? Mamma?
Det var då jag förstod, och mamma också, tror jag.
Jag kunde inte höra längre.
AUDIOLOGI
Vi tar och flyttar den hit.
- Hur gick det för henne? - Hon verkar ha förlorat en hel del hörsel.
Mannen sa att jag behövde en hörapparat. En vecka senare fick jag en.
…se på dig. Perfekt!
Hör du nåt?
- Cece? Kan du höra mig? - Ja.
Ja, det kan jag,
men alla låter konstigt, till och med jag.
Oroa er inte. Hon kommer snart att vänja sig. Oroa er inte. Hon kommer snart att vänja sig.
Vill du ha en klubba, Cece?
Åh, nej.
Hallå? Hallå?
Så skumt.
- Tänk att mamma har köpt läsk! - Eller hur? Vilken tur vi har.
Tycker ni att min hörapparat får mig att se konstig ut?
Inte alls! Jag tycker du ser bra ut.
Fast du låter lite konstigt. Jag menar, du låter inte som du brukade.
Va? Är det jag som låter konstigt? Jag tycker det är ni som låter skumt.
På den tiden, när jag blev upprörd, brukade jag lyssna på tv:n.
Det var det enda ljud jag tyckte lät vettigt.
När det var dags för mig att börja på förskolan, var jag väldigt nervös.
Skulle jag förstå vad de sa?
Då är vi framme!
Titta, Cece. Är det inte fint? Titta, Cece. Är det inte fint?
Skulle nån förstå mig?
Vem är det?
Hej, jag heter Wendy.
Hej.
Hon har också en.
Välkommen! Du kan väl komma och sätta dig här?
Okej. Hejdå, mamma.
Kom och sitt bredvid mig!
Hej, allihopa. Jag heter Dorn och jag är er nya lärare.
I år kommer vi att lära oss mycket,
men idag ska vi prata om att läsa läppar.
Att läsa läppar är att se hur folks munnar rör sig när de pratar,
så att man förstår dem bättre.
Jag tror vi behöver en demonstration.
Cece, kan du hjälpa till?
Okej.
Okej, Cece. Vad tror du att du behöver se för att kunna läsa läppar?
- Läppar? - Ja! Precis.
Få se, kan du se vad jag säger när jag gör så här?
- Jag vet inte. - Det gör inget. Försök nu.
Hej, Cece.
Hej, Cece?
Ja! Du lyssnade och tittade på mina läppar och listade ut vad jag sa.
Så läser man läppar.
Om ni undrar
om vi även lärde oss teckenspråk, så gjorde vi inte det.
På den tiden var det många döva barn som bara fick lära sig läsa läppar.
Det blir lättare om man även ser hur folk beter sig när de pratar.
Jag är ledsen.
- Jag är ledsen! - Bra! Prova den här.
Jag är lycklig! Jag är lycklig!
- Jag är lycklig! - Ja. Precis så!
Och jag är lycklig för att du läser läppar.
Okej, allihopa.
När ni kommer hem idag,
öva då på att läsa läppar med era familjer och vänner.
Kvällens middag är köttfärslimpa och potatismos.
- Köttfärslimpa och potatismos! - Ja! Du klarade det!
Men det Dorn inte sa,
var att väldigt ofta så är det svårt att läsa läppar.
Som när folk skriker…
Va?
…eller har mustascher…
…eller pratar med mat i munnen.
Ibland kan man inte se folks läppar alls!
Va?
"Glass." Du sa glass!
- Jag sa faktiskt "efterrätt". - Samma sak!
- Åh, ja! - Men det värsta är
när alla pratar samtidigt. Snacka om svårt.
Va?
Det här är omöjligt.
Övade ni på att läsa läppar igår kväll?
Hur gick det?
Att försöka läsa läppar, att försöka förstå,
det var jättekomplicerat.
Och det var svårt att förklara det för nån annan,
förutom i skolan. förutom i skolan.
Mina klasskamrater och jag, vi förstod.
Allt var så nytt och annorlunda.
Och vi kände oss vilse, vi svävade omkring på egna planeter.
Fast vi befann oss i alla fall i samma universum.
Inte visste jag hur mycket det universumet skulle förändras när jag blev äldre.
Kommer klassen vara som min gamla?
Nej, tyvärr. Din nya skola har inga såna klasser.
Så det kommer inte finnas fler som är som jag?
Tänk om alla tycker jag är konstig?
Inte en chans! Du läser läppar så bra. Inte en chans! Du läser läppar så bra.
Dessutom har din pappa och jag köpt den här jättestarka hörapparaten
som du kan ha i skolan.
Ser du?
Mamma! Den är ju enorm.
Tja… den kommer låta ungefär som dina vanliga hörapparater,
men det finns en stor skillnad.
Du ska använda den med den här. En mikrofon.
Din lärare använder den, och hennes röst hörs rakt in i dina öron.
- Du kommer höra precis allt hon säger. - Jag… Jag vet inte.
Men Cece. Du kan väl pröva i alla fall?
Se hur det känns.
Vänta. Vad sa han för nåt?
Ni kanske undrar:
"Varför sätter hon inte på undertexter och läser på skärmen?
Fast sånt fanns inte när jag var liten.
Så jag gjorde mitt bästa och försökte läsa läppar.
Ibland gick det.
Det är lunchdax, Kraftblixten.
Jag hoppas du gillar prickekorv!
Tack, Matlådan,
men jag föredrar grillad korv.
Men för det mesta, gick det inte.
Glöm det.
Jag kan inte läsa rumpor!
- Hallå! Jag kollade faktiskt. - Det är två mot en. - Hallå! Jag kollade faktiskt. - Det är två mot en.
Kolla! Hon har hörapparat.
Vänta. Vad sa hon för nåt?
Jo…
Den ena ungen kallade den andra för… "Dövo."
"Dövo?" Vad elakt.
Dövo!
- Varför skrattar du? - För att det låter så roligt!
Dövo!
Dövo.
Vad var det för fel på mig?
Ordet "Dövo" kanske låter roligt, men det var faktiskt inte det minsta kul.
Det där tror jag är lite bättre.
Åh, nej.
Hej, "Dövo".
Kommer de kalla mig också för "Dövo"?
Hejdå, Cece. Oroa dig inte. Du kommer att ha roligt idag.
- Hejdå. - Hejdå, mamma.
Hej, Carrie.
Du, Johnnie, vad är det där?
Det är min radio.
Sätt på den! Sätt på den!
- Åh, jösses! Jag älskar den här låten! - Jag med! - Åh, jösses! Jag älskar den här låten! - Jag med!
Jag med!
Den låten är så töntig att det är helt otroligt!
Hej!
Fort, hon kommer!
Hej, fru Sinklemann.
Här är min mikrofon. Du kan… Du kan hänga den runt halsen.
Åh, vad bra. Tack, Cece.
Nu sjunger vi igen.
Åh, ja.
Är allt som det ska?
Fungerar den?
Välkomna, välkomna, alla
Jag heter fru Sinklemann
Jag kunde knappt tro hur högt och tydligt mikrofonen fick fru Sinklemann att låta.
Och även när hon inte var vänd mot mig, så kunde jag höra varje ord.
Glöm inte göra era läxor
Snart kommer dagen vara slut
Så nu ska vi ha så skoj
Är du döv?
- Kanske. - Kan du höra det här?
Johnnie Wilson!
Stäng av den där genast och följ med mig. Nu! Stäng av den där genast och följ med mig. Nu!
Ni andra kan öppna era häften och rita nåt som gör er glada.
Jag kommer strax.
Johnnie, ditt uppförande gör mig så arg…
Hej, fru Jones!
Du får gå till rektorn, min unge man.
Rektor Eckhart, här är nån som behöver prata med dig.
Stämmer inte det, Johnnie?
- Känner du dig låg? - Åh, jösses!
Önskar du att du var nån annanstans?
Det var helt fantastiskt!
Jag kunde höra fru Sinklemann och förstå henne
var hon än var i skolan.
Till och med när hon var på…
…toaletten! …toaletten!
Vad skrattar du åt?
Inget.
Fast nåt var det. Nåt fantastiskt.
Nåt helt otroligt!
Precis som Kraftblixten använde sina redskap
för att kämpa för rättvisan,
kunde jag använda mitt eget redskap, Phonic ear,
och vara en superhjälte jag med!
Andra kanske kallar mig "Dövo"…
…men ni kan kalla mig "Superdövis".
SPOLNING!
Vad hände?
Inget.
Vill du ha chips?
Tack.
Jag heter Laura. Det är ett finare namn än ditt.
Du är lite lustig.
- Vill du följa med mig hem nån dag? - Okej.
Kul. Det här ska vi göra.
Vi ska äta hembakta brownies till mellis, och bygga ett kuddfort.
Sen ska vi rita och leka med min hund, Fluff.
- Vad fint. - Tack.
Fast min är finare, eller hur?
Okej.
Du, kom så leker vi matrumsleken.
- Okej. Hur gör man? - Man marscherar runt bordet. Det är kul!
Är det allt?
Det blir roligare. Fortsätt gå bara.
Nu, Fluff.
Nu!
Du skulle sett hur rolig du såg ut!
Hur gillar du att vara min vän, Superdövis?
Min magiska tankekraft får dig precis dit jag vill ha dig,
helt under min kontroll!
Du kan inte kontrollera mig, doktor Otrevlig!
Ta henne, Fluff!
Sakta i backarna, valpen.
Vad sägs om de där movsen, doktor Otrevlig?
Så bra är du inte, Superdövis!
Jo, det är jag. Kolla här!
Hjälp! Hjälp!
Det bästa sättet att hantera "vänner" som doktor Otrevlig är
att ignorera dem.
Hjälp!
Förlåt.
Ja. Glöm inte nu, vi ska klä oss som tvillingar i skolan.
Ha på dig en blå t-shirt och vita byxor imorgon, okej?
Okej.
Jag glömde göra dagens läxa.
Ingen fara. Jag har glömt min i flera år.
Du har fel blå färg på dig. Attans också. Nu matchar vi inte.
Allihop, det här är vår nya elev, Ginny. Ginny, du kan sätta dig bredvid Cece.
Är det där en hörapparat?
- Jag antar det. - Jag tänkte väl det.
Kraftblixten är dum. Ingen gillar honom eller hans matlåda.
- Kraftblixten är cool. - Inte en chans. Den serien är för bebisar.
Ursäkta mig, Laura, men jag pratade inte med dig.
Så där går den inte!
Det är min födelsedag snart. Vill du komma på min sova över-fest?
Du tänker väl inte gå på den där dumma festen?
Det är bäst jag låter bli.
- Jag är ledsen. - Hon tänker inte komma.
Hon är min bästis, inte din. Hon är min bästis, inte din.
Du kan inte kontrollera mig, doktor Otrevlig.
Ginny, vänta. Jag tror att jag kommer ändå.
Tänker du gå dit?
Som du vill. Ha så kul.
Det ska vi.
Och bara så där,
sa jag "Hejdå, Laura", och "Hej, Ginny".
Jag höll tummarna
och hoppades att hon skulle bli min bästa vän för evigt.
BASERAT PÅ CECE BELLS BOK
Jag är på en bättre plats Än där jag var igår
När du svepte dig in
Och lurade iväg mig
Om vi håller ihop
Kan tänkas är vi på väg Till något toppen
En bra idé som tar sin form En bra idé som tar sin form
Vill inte hamna efter
Inget skrämmer mig När du är nära
Tillsammans kan vi säkert Flyga upp i skyn
Vill inte hamna efter
Inget skrämmer mig När du är nära
Tillsammans kan vi säkert Flyga upp i skyn
Undertexter: Victoria Emée