PO DELU CECE BELL
Ime mi je Cece Bell. Ko sem bila otrok,
sem živela v tej veliki stari hiši v mestecu v Virginiji.
Sveti, sveti, zvezdica…
Bila sem hecen otrok.
Igrala sem se z maminimi stvarmi.
Spusti šminko, frajlica.
In nagajala očku.
Cece. Tečkica.
S sestro Sarah in bratom Ashleyjem pa smo veliko gledali televizijo.
Gromska strela rešuje mesto
z elektriko ga preplete kot presto.
Spomnim se tudi srhljivega dne,
ko se je vse spremenilo.
- Glava me boli! - Cece, si dobro?
Cece? Cece!
Mami, s Cece je nekaj narobe.
Cece.
Cece?
Goriš.
George!
- Kaj se dogaja? - Nekaj morava narediti! - Kaj se dogaja? - Nekaj morava narediti!
Ja, v bolnišnico mora.
Tu sem. Cece, ostani budna.
- Okužba je zelo huda. - Ojej.
Dali ji bomo zdravila in jo nadzorovali.
Lepo bomo skrbeli zanjo, toda okrevanje bo dolgotrajno.
Ne skrbi, Cece. Vse bo še dobro.
Vse je bilo tako tiho.
Vendar ni bilo samo slabo. Veliko sem risala.
…lepo!
Krasna darila sem dobila.
Veliko bolje sem se počutila.
Končno sem šla domov.
Dobrodošla doma!
Spomnim se, da sem se bala, da bi morala spet v bolnišnico.
Zato sem se ves čas držala mame.
Nekega dne mi je ušla.
Mama? Mama?
Takrat sem dojela. In mislim, da mama tudi.
Nisem več slišala.
AVDIOLOGIJA
To premaknimo sem.
- Kako ji gre? - Veliko sluha je izgubila.
Rekel je, da potrebujem slušni aparat. Teden pozneje sem ga dobila.
Glej se, no. Krasno!
Ali kaj slišiš?
- Cece? Me slišiš? - Ja.
Ja, slišim vas.
Čuden glas imate. Jaz tudi.
Ne skrbite. Hitro se ga bo navadila. Ne skrbite. Hitro se ga bo navadila.
Boš liziko, Cece?
O ne.
Ojla? Ojla?
A, čudna reč.
- Čudež, mama je kupila sodavico! - Ja. Srečo imamo.
Mislita, da sem zaradi slušnega aparata hecna?
Kje pa! Krasna si.
Samo govoriš čudno.
Drugače kot prej.
Kaj? Hecno govorim? Vidva govorita hecno.
Kadar me je kaj razjezilo, sem prižgala televizor.
To je bil zame edini smiselni zvok.
Ko sem morala v vrtec, sem bila zelo živčna.
- Jih bom sploh razumela? - Prispeli sva.
Glej, Cece. Ni lepo? Glej, Cece. Ni lepo?
- Bodo drugi razumeli mene? - Kdo je to?
Živjo, jaz sem Wendy.
Živjo.
Tudi ona ga ima.
Dobrodošla! Sedi k nam.
Prav. Adijo, mama.
K meni sedi.
Živjo vsem. Ime mi je Dorn in sem vaša nova učiteljica.
Letos se bomo veliko naučili.
Danes bomo govorili o branju z ustnic.
Pri branju z ustnic gledamo ljudi v usta, ko govorijo,
da bi jih bolje razumeli.
To bo treba pokazati.
- Cece, lahko pomagaš? - Prav. - Cece, lahko pomagaš? - Prav.
Prav, Cece. Kaj moraš gledati, da bi lahko brala z ustnic?
- Ustnice? - Ja! Tako je.
Mi lahko poveš, kaj govorim, ko naredim tako?
Ne vem.
Nič hudega. Pa zdaj poskusi.
Živjo, Cece.
Živjo, Cece?
Ja! Poslušala si in brala z mojih ustnic
ter ugotovila, kaj sem rekla. To je branje z ustnic.
Če se morda sprašujete ali smo se učili znakovni jezik: nismo.
Takrat so nas, gluhe otroke, učili le brati z ustnic.
Laže je, če opazujete vedenje ljudi, medtem ko govorijo.
Žalostna sem.
Dobro! Zdaj pa poskusi to.
Vesela sem! Vesela sem!
- Vesela sem! - Ja. Tako je!
In res sem vesela, ker bereš z ustnic.
Prav. Ko boste danes prišli domov,
z družino in prijatelji vadite branje z ustnic.
Nocoj sta za večerjo mesna štruca in pire.
- Mesna štruca in pire! - Ja! Prav imaš!
Dorn pa ni povedala,
da je branje z ustnic večinoma zelo težko.
Na primer, ko ljudje vpijejo.
Kaj?
Ali ko imajo brke.
Ali ko govorijo s polnimi usti.
Včasih pa sploh ne vidiš ustnic!
Kaj?
Sladoled. To si rekla!
- V bistvu sem rekla posladek. - Enako je!
- Oja! - Najhuje pa je, ko vsi govorijo obenem.
Veliko sreče pri tem.
Kaj?
To je nemogoče.
Ste sinoči vadili branje z ustnic? Kako je šlo?
Brati z ustnic in razumeti… Vse je bilo tako zapleteno.
Vse pa je bilo zelo težko razložiti drugim.
Razen v šoli. Razen v šoli.
Sošolci in jaz smo razumeli.
Vse, kar je novo in drugače.
Bili smo izgubljeni, pluli smo na svojih planetih,
vendar smo bili skupaj vsaj v istem vesolju.
Še sanjalo se mi ni, da se bo to vesolje s starostjo spremenilo.
- Bom v razredu, kot je bil dosedanji? - Ne, žal mi je.
- Tvoja nova šola nima takega razreda. - Ne bo nikogar, kot sem jaz?
- Kaj, če se jim bom zdela čudna? - Ne boš, odlično znaš brati z ustnic. - Kaj, če se jim bom zdela čudna? - Ne boš, odlično znaš brati z ustnic.
Poleg tega sva z očetom kupila najnovejši, močen slušni aparat,
ki ga boš imela v šoli. Vidiš?
Mami, ogromen je.
No, zvok je tak kot pri tvojem slušnem aparatu,
nekaj pa je čisto drugače.
Uporabljala ga boš z mikrofonom.
Imela ga bo učiteljica. njen glas ti bo šel naravnost v uho.
Slišala boš vse, kar bo rekla.
Kaj pa vem.
Cece. Poskusi. Boš videla, kakšen je.
Čakaj. Kaj je rekel?
Morda se sprašujete, zakaj ne uporabim podnapisov.
Ko sem bila otrok, jih ni bilo.
Zato sem se trudila brati z ustnic.
Včasih je šlo.
Kosilo, Gromska strela. Upam, da imaš rad posebno salamo!
Hvala, Meska, raje imam popečeno salamo.
Večinoma pa nisem mogla.
Pozabi. Ne more brati z riti.
- Gledala sem. - Dva proti eni. - Gledala sem. - Dva proti eni.
Glej, slušni aparat ima.
Kaj ji je rekla?
No…
Ena deklica je drugi rekla gluška.
Gluška? To je hudobno.
Gluška.
- Zakaj se smejiš? - Smešno zveni!
Gluška.
Kaj je bilo narobe z mano? Beseda "gluška" res zveni hecno,
vendar sploh ni bila smešna.
Tako je malo bolje.
O ne.
Živjo, gluška.
Bodo tudi meni rekli gluška?
Adijo, Cece. In ne skrbi. Krasen dan bo.
- Adijo. - Adijo, mama.
Živjo, Carrie.
Johnnie, kaj je to?
- Moj radio. - Prižgi ga!
- Ta pesem mi je všeč! - Meni tudi. - Ta pesem mi je všeč! - Meni tudi.
Meni tudi.
Ta pesem je tako osladna, da je super!
Prihaja.
Pozdravljeni, ga. Sinklemann. To je moj mikrofon.
- Lahko ga daste okoli vratu. - Krasno. Hvala, Cece.
Začnimo znova.
Oja.
Je vse v redu?
Dela?
Dobrodošli in dober dan,
sem gospa Sinklemann.
Zaradi mikrofona
sem slišala jasno in glasno.
Tudi ko ni bila obrnjena proti meni, sem razumela vsako besedo.
Ne pozabite na domačo nalogo,
kmalu dan bo splaval proč,
zato se zabavajmo.
- Si gluha? - Mogoče.
Slišiš to?
Johnnie Wilson! Ugasni to in pridi z mano. Takoj! Johnnie Wilson! Ugasni to in pridi z mano. Takoj!
Drugi odprite zvezek in narišite nekaj, kar vas osrečuje.
Takoj se vrnem.
Johnnie, tvoje vedenje me silno jezi…
Živjo, ga. Jones!
K ravnatelju greš, mladi mož.
Ravnatelj Eckhart, nekdo mora govoriti z vami.
Ni tako, Johnnie?
- Ste žalostni? - Ojej!
Bi bili radi kje drugje?
Bilo je osupljivo.
Gospo Sinklemann sem slišala in razumela
kjerkoli v šoli je bila.
Tudi ko je šla…
Na stranišče! Na stranišče!
Kaj je tako smešno?
Nič.
Pa ni bilo nič. Bilo je nekaj.
Nekaj neverjetnega!
Tako kot je Gromska strela uporabil opremo za boj za pravico,
sem jaz uporabila svojo opremo, zvočno uho,
da bi bila superjunakinja.
Nekateri mi pravijo gluška…
Vi pa me lahko kličete Supergluška.
SPLAKOVANJE!
- Kaj se je zgodilo? - Nič.
- Boš krompirček? - Hvala.
Laura sem. Lepše ime imam kot ti.
Hecna si. Prideš kdaj k meni po pouku?
- Prav. - Prima. Tole bova počeli…
Jedli bova domače piškote,
naredili utrdbo iz blazin, risali in se igrali s Fluffom.
- Zelo lepo je. - Hvala.
- Ampak moja je lepša, se ti ne zdi? - Prav.
Igrajva se jedilniško igro.
Prav. Kaj pa je to?
Korakaš okoli mize. Zabavno je.
- Je to vse? - Saj bo bolje, kar korakaj.
Zdaj, Fluff. Zdaj!
Ko bi videla, kako si bila smešna.
Ti je všeč, da si moja prijateljica, Supergluška?
S telekinetično močjo delam s tabo, kar hočem.
Čisto pod mojim nadzorom si.
Ne moreš me nadzorovati, dr. Neprijaznica!
Zgrabi jo, Fluff!
Ne, pa ne, kuža.
So vam všeč moji prijemi, dr. Neprijaznica?
Nisi tako super, Supergluška!
Oja, pa sem. Tole poglej.
Na pomoč!
S "prijatelji", kot je dr. Neprijaznica, najbolje opraviš,
- če se ne meniš zanje. - Na pomoč! - če se ne meniš zanje. - Na pomoč!
- Oprosti. - Ja… Ne pozabi,
ta teden se oblačiva kot dvojčici. Jutri obleci modro majico in bele hlače.
Prav.
Danes sem pozabil nalogo.
Ne skrbi, jaz je nisem pisal leta.
Napačno modro si oblekla. Ljubi bog. Zdaj se ne ujemava.
Posluh, to je nova učenka, Ginny. Ginny, sedi k Cece.
Je to slušni aparat?
- Ja, bi rekla. - Se mi je kar zdelo.
Gromska strela je butast. Nihče ne mara ne njega ne njegove škatle z malico.
Gromska strela je super.
Ne, ta oddaja je za dojenčke.
Oprosti, Laura, nisem govorila s tabo.
Pesem ne gre tako.
Kmalu bom imela rojstni dan. Bi prespala pri meni?
Menda ne greš na to traparijo?
Rajši ne.
- Žal mi je. - Ja, ne bo prišla.
Moja najboljša prijateljica je, ne tvoja. Moja najboljša prijateljica je, ne tvoja.
Ne moreš me nadzorovati, dr. Neprijaznica.
Ginny, čakaj. Mogoče bom vseeno prišla.
Šla boš? Prav, lepo se imejta.
Saj se bova.
Tako sem se poslovila od Laure in se začela družiti z Ginny.
Držala sem pesti
in upala, da bo večno moja najboljša prijateljica.
PO STRIPU CECE BELL
Mislim, da mi je bolje kot včeraj,
ker si se nenadoma pojavil
in me potegnil na drugo stran.
Če bova ostala skupaj,
sva mogoče na dobri poti, da ustvariva nekaj velikega.
Dobra ideja, ki dobiva podobo. Dobra ideja, ki dobiva podobo.
Ne bi rada zaostajala.
Ko si ob meni, se ne bojim.
Skupaj lahko letiva po nebu.
Ne bi rada zaostajala.
Ko si ob meni, se ne bojim.
Skupaj lahko letiva po nebu.
Prevedla Lorena Dobrila