El Døvo
BASERT PÅ BOKEN AV CECE BELL
Jeg heter Kine Berg.
Da jeg var liten, bodde jeg i dette store, gamle huset i en småby i Virginia.
Blinke, blinke stjerne lill
Jeg var et tøysete barn.
- Jeg husker at jeg lekte med mammas ting… - Slipp leppestiften, lille frøken.
…og terget pappa…
Å, Kine. Din lille rakker.
…og så masse på TV med søsteren min Sara og broren min André.
Lynmannen redder byen
Med elektrisitetens kraft
Jeg husker også den skumle dagen
da alt forandret seg.
- Jeg har vondt i hodet! - Kine, går det bra?
Kine? Kine?
Mamma, det er noe galt med Kine.
Å, Kine.
Huff da!
Kine?
Du er glovarm.
Georg!
- Hva er det som foregår? - Vi må gjøre noe! - Hva er det som foregår? - Vi må gjøre noe!
Ja. Vi tar henne med til sykehuset.
Jeg er her, Kine. Hold deg våken.
- Det er en alvorlig infeksjon. - Du store min.
Vi skal gi henne medisin og følge nøye med.
Vi skal ta veldig godt vare på henne, men det kommer til å ta tid.
Slapp av, Kine. Alt vil ordne seg.
Alt var så stille.
Det var ikke bare fælt. Jeg fikk tegne mye.
…fin!
Og jeg fikk noen flotte gaver!
Jeg følte meg mye bedre.
Det var endelig tid for å dra hjem.
Velkommen tilbake, Kine!
Jeg husker at jeg var veldig redd for at jeg skulle ende opp på sykehuset igjen.
Så jeg holdt meg i nærheten av mamma, samme hvor hun var.
Men én dag mistet jeg henne.
Mamma?
Det var da jeg skjønte det, og jeg tror mamma også gjorde det.
Jeg kunne ikke høre lenger.
AUDIOLOGI
Vi flytter denne hit.
- Hvordan gikk det? - Hun har mistet store deler av hørselen.
Mannen sa at jeg trengte høreapparat, og én uke senere fikk jeg det.
…se på deg. Perfekt!
Kan du høre noe?
- Kine? Kan du høre meg? - Ja.
Ja, det kan jeg.
Men alle høres så rare ut, til og med jeg.
Slapp av. Hun venner seg til det på et blunk. Slapp av. Hun venner seg til det på et blunk.
Vil du ha kjærlighet på pinne, Kine?
Å nei.
Hallo? Hallo?
Så rart.
- Jeg kan ikke tro at mamma kjøpte brus! - Ja, ikke sant? Vi er så heldige.
Syns dere at høreapparatet får meg til å se rar ut?
- Ikke tale om! Jeg syns du er fin. - Men du høres litt rar ut.
Jeg mener, annerledes enn før.
Hva? Høres jeg rar ut? Det er dere som høres rare ut!
Når jeg ble sint på den tiden, hørte jeg på TV-en.
Det var den eneste lyden som ga mening for meg.
Da tiden var inne for å begynne på førskolen, var jeg veldig nervøs.
Ville jeg forstå noen?
Her er vi!
Se, Kine. Er det ikke fint? Se, Kine. Er det ikke fint?
Ville noen forstå meg?
Hvem er det?
Hei, jeg heter Vilde.
Hei.
Hun har også et.
Velkommen! Vil du komme og sette deg her?
Ok.
Ha det, mamma.
Sett deg ved siden av meg!
Hallo, alle sammen. Jeg heter Gro, og jeg er deres nye lærer.
Vi skal lære mye dette året, men i dag skal vi snakke om munnavlesning.
Munnavlesning er å se på at munnen beveger seg når noen snakker,
så du kan forstå dem bedre.
Vi trenger en liten demonstrasjon. Kine, kan du hjelpe meg?
Ok.
Ok, Kine. Hva tror du at du trenger å se for å kunne lese på munnen?
- Munnen? - Ja! Nettopp.
Kan du fortelle meg hva jeg sier når jeg gjør dette?
Jeg vet ikke.
Det går bra. Prøv nå.
Hallo, Kine.
Hallo, Kine?
Ja! Du lyttet og så på munnen min, og fant ut hva jeg sa.
Det er munnavlesning.
Hvis du lurer på om vi også lærte tegnspråk, så gjorde vi ikke det.
På den tiden ble mange døve barn bare vist hvordan man leste på munnen.
Det blir lettere når du også ser på hvordan folk oppfører seg når de snakker.
Jeg er trist.
Jeg er trist!
Bra! Prøv denne.
Jeg er glad! Jeg er glad!
- Jeg er glad! - Ja, det stemmer!
Og jeg er glad fordi du leser på munnen.
Ok, alle sammen. Når dere kommer hjem i dag,
skal dere øve på munnavlesning med familie og venner.
Kveldens middag er kjøttpudding og potetmos.
- Kjøttpudding og potetmos! - Ja, det stemmer!
Men det Gro ikke fortalte oss,
var at munnavlesning ofte er veldig vanskelig.
Som når folk roper…
Hva?
…eller har bart…
…eller snakker med munnen full av mat.
Noen ganger kan du ikke se munnen i det hele tatt!
Hva?
"Iskrem." Det var det du sa!
Jeg sa egentlig "dessert".
Det er det samme!
- Ja. - Men det verste er
når alle snakker på én gang.
Lykke til med det.
Hva?
Dette er umulig.
Øvde dere på munnavlesning i går kveld? Hvordan gikk det?
Å prøve å lese på munnen og å prøve å forstå var så komplisert.
Og det var så vanskelig å forklare det til noen, bortsett fra på skolen. Og det var så vanskelig å forklare det til noen, bortsett fra på skolen.
Klassekameratene mine og jeg forsto det. Alt var nytt og annerledes.
Og vi var fortapt der vi drev av sted på hver vår planet,
men vi var i det minste sammen i det samme universet.
Jeg visste ikke hvor mye det universet ville forandre seg når jeg ble eldre.
Vil klassen min være som den gamle?
Nei, beklager. Din nye skole har ikke en sånn klasse.
Så ingen der kommer til å være som meg?
- Hva om alle syns at jeg er rar? - Nei da. Du er flink til å lese på munnen. - Hva om alle syns at jeg er rar? - Nei da. Du er flink til å lese på munnen.
Og faren din og jeg kjøpte et nytt og kjempekraftig høreapparat
som du kan bruke på skolen. Ser du?
Mamma! Det er gigantisk.
Vel, det vil høres ganske likt ut som med ditt vanlige høreapparat,
men det er én stor forskjell.
Du bruker det med denne mikrofonen.
Læreren din bruker den, og stemmen hennes går rett til ørene dine.
Du kan høre alt hun sier.
Jeg vet ikke.
Å, Kine. Kan du ikke prøve det og se hvordan det føles?
Vent. Hva sa han?
Dere tenker kanskje: "Hvorfor ikke bruke undertekst for å se ordene på skjermen?"
De hadde ikke det da jeg var liten.
Så jeg prøvde så godt jeg kunne å lese på munnen.
Noen ganger greide jeg det.
Det er lunsjtid, Lynmannen. Jeg håper du liker servelat!
Takk, Lunsjemons, men jeg foretrekker stekt servelat.
Men som regel greide jeg det ikke.
Glem det. Jeg kan ikke lese på munnen til en rumpe!
Hei! Jeg så på det. Hei! Jeg så på det.
To mot én.
Se! Hun har høreapparat.
Vent. Hva var det hun sa?
Vel…
Den ene ungen kalte den andre ungen… "døvo".
"Døvo"? Det er slemt.
Døvo!
Hvorfor ler du?
Det bare høres så morsomt ut!
Døvo!
Døvo.
Hva var galt med meg?
Ordet "døvo" høres kanskje morsomt ut, men det var ikke morsomt i det hele tatt.
Det er vel litt bedre.
Å nei.
Hei, "døvo".
Vil de kalle meg "døvo" også?
Ha det, Kine.
Og slapp av. Du kommer til å få en flott dag.
- Ha det. - Ha det, mamma.
Hei, Karen.
- Jonny, hva er det? - Det er radioen min.
Skru den på!
- Jeg elsker denne sangen! - Jeg også. - Jeg elsker denne sangen! - Jeg også.
Jeg også!
Den sangen er like pop som popkorn!
Hei!
Fort, hun kommer!
Hei, Cecilie. Dette er mikrofonen min.
- Du kan bare ha den rundt halsen. - Vidunderlig. Takk, Kine.
Vi begynner på nytt.
Å ja.
Er alt i orden?
Funker den?
Velkommen, velkommen, folk og fe
Jeg heter da Cecilie
Jeg kunne ikke tro hvor høyt og tydelig jeg kunne høre Cecilie med mikrofonen.
Selv når hun ikke var vendt mot meg, kunne jeg forstå hvert eneste ord.
Husk å gjøre alle leksene
Snart er dagen vår helt omme
Så husk å kose dere
Er du døv?
Kanskje.
Kan du høre dette?
Jonny Knutsen! Slå av den med en gang og bli med meg. Nå! Jonny Knutsen! Slå av den med en gang og bli med meg. Nå!
Resten av dere åpner skriveboken og tegner noe som gjør dere glade.
Jeg er snart tilbake.
Oppførselen din gjør meg sintere enn…
Hallo, Josefine!
Du skal til rektors kontor, unge mann.
Rektor Hansen, det er en her som må snakke med deg.
Ikke sant, Jonny?
- Føler du deg nedfor? - Oi!
Skulle du ønske du var et annet sted?
Det var helt utrolig.
Jeg kunne høre og forstå Cecilie hvor som helst på hele skolen.
Selv når hun gikk…
…på do! …på do!
Hva er det du ler av?
Ingenting.
Men det var ikke ingenting.
Det var noe.
Noe utrolig!
Akkurat som Lynmannen brukte alt utstyret til å kjempe for rettferdighet,
kunne jeg bruke mitt eget utstyr, Phonic Ear,
til selv å bli superhelt.
Andre kaller meg kanskje "døvo"…
…men du kan kalle meg "El Døvo".
SPYLER!
Hva skjedde?
Ingenting.
- Vil du ha chips? - Takk.
Jeg heter Laura, og det er et finere navn enn ditt.
Du er litt rar. Vil du komme på besøk etter skolen?
Ok.
Flott. Vi skal gjøre dette:
Vi skal spise hjemmelagde brownies
og lage putefort. Så skal vi tegne og leke med hunden min, Fluffe.
Så fin.
Takk.
Men min er finere, ikke sant?
Ok.
Vi leker spisestue-leken.
Greit. Hva er det?
Bare marsjer rundt bordet. Det er gøy!
- Var det alt? - Det blir bedre. Fortsett å marsjere.
Nå, Fluffe.
Nå!
Du skulle sett hvor rar du så ut.
Hva syns du om å være vennen min, El Døvo?
Med min magiske hjernesmelter er du akkurat der jeg vil ha deg.
Helt under min kontroll!
Du kan ikke kontrollere meg, Doktor Usnill!
Ta henne, Fluffe!
Ikke så raskt, valp.
- Hva syns du om dette, Doktor Usnill? - Du er ikke så stor, El Døvo!
Jo, det er jeg. Se på dette!
Hjelp! Hjelp!
Den beste måten å takle "venner" som Doktor Usnill?
Ignorer.
Hjelp!
Unnskyld.
Ja. Så ikke glem at vi skal gå kledd som tvillinger på skolen denne uka.
Så ha på deg blå skjorte og hvit bukse i morgen, ok?
Ok.
- Jeg glemte å gjøre leksene. - Slapp av, jeg har glemt det i årevis.
Du har på deg feil blåfarge.
Bevare meg vel! Nå matcher vi ikke.
Alle sammen, dette er vår nye elev, Gunna. Gunna, du kan sitte ved siden av Kine.
Er det et høreapparat?
- Det er vel det. - Det var det jeg trodde.
Lynmannen er teit. Ingen liker ham eller matboksen.
Lynmannen er kul.
Nei. Det programmet er for babyer.
Unnskyld meg, Laura, men jeg snakket ikke til deg.
Det er ikke sånn sangen er.
Det er bursdagen min snart. Kan du komme på overnattingsfesten min?
Du skal vel ikke på den teite greia?
Jeg bør vel ikke det.
- Beklager. - Ja, hun kommer ikke.
Hun er min bestevenn, ikke din. Hun er min bestevenn, ikke din.
Du kan ikke kontrollere meg, Doktor Usnill.
Gunna, vent. Jeg tror kanskje jeg kommer likevel.
Skal du dra?
Greit. Ha det gøy.
Det skal vi.
Og med det var det "farvel, Laura" og "hallo, Gunna".
Jeg krysset fingrene
og håpet at det var hun som ville bli min bestevenn for alltid.
BASERT PÅ DEN GRAFISKE ROMANEN
Jeg tror jeg har det bedre Enn i går, da jeg var lei
Du kom susende og trakk meg motsatt vei
Hvis vi holder sammen
Kan vi være godt på vei til noe stort
En god idé som tar form En god idé som tar form
Jeg vil ikke havne på etterskudd
Ja, jeg er ikke redd når du er med meg
Jeg tror jeg kan fly høyt i sky med deg
Jeg vil ikke havne på etterskudd
Ja, jeg er ikke redd når du er med meg
Jeg tror jeg kan fly høyt i sky med deg
Tekst: Espen Stokka