PĒC SĪSĪ BELLAS GRĀMATAS MOTĪVIEM
Mani sauc Sīsī Bella.
Kad es biju maza,
es dzīvoju šajā lielajā, vecajā mājā mazā Virdžīnijas pilsētiņā.
Mirdzi, mirdzi, zvaigznīte!
Es biju maza muļķa meitene.
Atceros, ka spēlējos ar mammas mantām…
Noliec lūpukrāsu, jaunkundzīt!
…neliku mierā tēti…
Sīsī! Mazā palaidne!
…un bieži skatījos televizoru kopā ar māsu Sāru un brāli Ešliju.
Zibenszellis izglābj pilsētu
Ar elektrības spēku
Es atceros arī to šausmīgo dienu,
kad viss izmainījās.
- Man sāp galva. - Sīsī, tev viss kārtībā?
Sīsī? Sīsī!
Mamm, kaut kas nav labi ar Sīsī.
Sīsī!
Ak vai!
Sīsī?
Tu dedz kā ugunī.
Džordž!
- Ko? Kas notiek? - Mums kaut kas jādara! - Ko? Kas notiek? - Mums kaut kas jādara!
Jā. Vedīsim viņu uz slimnīcu!
Es tepat esmu. Sīsī, paliec ar mani!
Tā ir ļoti nelāga infekcija.
Vai dieniņ!
Dosim viņai zāles un rūpīgi uzraudzīsim.
Mēs par viņu ļoti rūpēsimies, bet būs vajadzīgs laiks.
Neuztraucies, Sīsī! Viss būs labi.
Viss bija tik kluss!
Ne viss bija slikti. Es daudz zīmēju.
…skaisti!
Un saņēmu dažas lieliskas dāvanas.
Es jutos daudz labāk.
Beidzot bija laiks braukt mājās.
Esi sveicināta mājās, Sīsī!
Atceros - biju ļoti nobijusies, ka atkal varu nonākt slimnīcā,
tāpēc visu laiku turējos pie mammas, lai vai kur viņa bija.
Bet vienu dienu es viņu pazaudēju.
Mammu?
Tad es sapratu, un, šķiet, saprata arī mamma.
Es vairs nedzirdēju.
AUDIOLOĢIJA
Pabīdīsim to te.
Kā viņai veicās?
Izskatās, ka viņai ir liels dzirdes zudums.
Ārsts teica, ka man vajag dzirdes aparātu, un nedēļu vēlāk es to dabūju.
…paskat tik! Perfekti!
Vai tu kaut ko dzirdi?
- Sīsī? Vai tu mani dzirdi? - Jā.
Jā, dzirdu,
bet visi izklausās dīvaini, pat es.
Neuztraucieties! Viņa drīz pie tā pieradīs. Neuztraucieties! Viņa drīz pie tā pieradīs.
Vai gribi konfekti, Sīsī?
Ak nē!
Sveika!
Cik jocīgi!
- Brīnums, ka mamma nopirka limonādi! - Jā, vai ne?
Mums paveicās.
Vai ar dzirdes aparātu es izskatos jocīgi?
Nemaz! Domāju, ka izskaties labi.
Bet izklausies gan tu mazliet jocīgi.
Citādi nekā izklausījies agrāk.
Ko? Es izklausos jocīgi? Jūs paši izklausāties jocīgi!
Kad vien es tolaik sabēdājos,
es klausījos televizoru.
Tā bija vienīgā skaņa, kas man bija saprotama.
Kad man bija jāsāk iet bērnudārzā, es biju ļoti uztraukusies.
Vai es citus sapratīšu?
Klāt esam.
Re, Sīsī! Vai nav jauki? Re, Sīsī! Vai nav jauki?
Vai citi sapratīs mani?
Kas ir tā?
Čau! Mani sauc Vendija.
Čau!
Arī viņai tāds ir.
Laipni lūgta!
Varbūt nāksi apsēsties pie mums?
Labi.
Atā, mammu!
Nāc sēdi man blakus!
Labdien! Mani sauc Dorna, un esmu jūsu jaunā skolotāja.
Šogad mēs iemācīsimies daudz ko,
bet šodien parunāsim par lasīšanu no lūpām.
Lasīt no lūpām nozīmē skatīties uz cilvēka muti, kad viņš runā,
lai varētu viņu labāk saprast.
Domāju - vajag nelielu demonstrāciju.
Sīsī, vai vari palīdzēt?
Labi.
Tā, Sīsī. Kas, tavuprāt, ir jāredz, lai varētu lasīt no lūpām?
- Lūpas? - Jā! Tieši tā.
Vai vari pateikt, ko es saku, kad daru tā?
Nezinu.
Tas nekas. Pamēģini tagad!
Sveika, Sīsī!
Sveika, Sīsī?
Jā! Tu gan klausījies, gan skatījies man uz lūpām
un saprati, ko es teicu.
Tā ir lasīšana no lūpām.
Ja jūs prātojat,
vai mācījāmies arī zīmju valodu, atbilde ir nē.
Tolaik daudziem no mums, kurlajiem bērniem,
mācīja tikai lasīt no lūpām.
Kļūst vieglāk, kad skatāties arī, ko cilvēks runājot dara.
Esmu bēdīga.
Esmu bēdīga!
Labi. Tagad pamēģini šo!
Esmu priecīga! Esmu priecīga!
- Esmu priecīga! - Jā. Tieši tā!
Un es tiešām esmu priecīga, jo tu lasi no lūpām.
Tā, draugi!
Kad šodien aiziesiet mājās,
pavingrinieties lasīt no lūpām ģimenes locekļiem un draugiem!
Šodien vakariņās būs gaļas kukulītis un kartupeļu biezenis.
- Gaļas kukulītis un kartupeļu biezenis. - Jā! Tu saprati.
Taču Dorna nepateica to,
ka lielākoties lasīt no lūpām ir ļoti grūti.
Piemēram, kad cilvēki kliedz…
Ko?
…vai kad viņiem ir ūsas…
vai kad viņi runā ar pilnu muti.
Dažreiz cilvēku lūpas vispār nav redzamas.
Ko?
"Saldējums". To tu teici!
Vispār es teicu "deserts".
Tas ir tas pats.
- Jā! - Bet vissliktāk ir tad,
kad visi runā reizē.
Pamēģiniet saprast tad!
Ko?
Tas nav iespējams.
Vai vakar vingrinājāties lasīt no lūpām?
Kā veicās?
Censties lasīt no lūpām, censties saprast -
tas viss bija tik sarežģīti!
Un bija tik grūti to izskaidrot visiem citiem,
izņemot skolasbiedrus. izņemot skolasbiedrus.
Mani klasesbiedri un es - mēs sapratām.
Viss bija jauns un citāds.
Un mēs bijām apjukuši, dzīvojot vienatnē katrs uz savas planētas,
bet mēs vismaz atradāmies vienā Visumā.
Taču es nezināju, cik ļoti šis Visums mainīsies, kad paaugšos.
Vai es būšu tādā klasē kā iepriekšējā?
Diemžēl nē.
Tavā jaunajā skolā tādas klases nav.
Tātad tur nebūs neviena tāda kā es?
Ja nu visi domās, ka esmu dīvaina?
Nedomās. Tu tik labi lasi no lūpām! Nedomās. Tu tik labi lasi no lūpām!
Turklāt mēs ar tēti nopirkām šo jauno, superspēcīgo dzirdes aparātu,
ko varēsi lietot skolā.
Redzi?
Mamm! Tas ir milzīgs.
Tas skanēs ļoti līdzīgi kā parastie dzirdes aparāti,
bet ir viena liela atšķirība.
Tu to lietosi kopā ar šo. Tas ir mikrofons.
Tas būs pie tavas skolotājas,
un viņas balss aizies tieši uz tavām ausīm.
Tu dzirdēsi visu, ko viņa sacīs.
Es nezinu.
Sīsī! Tu varētu to izmēģināt.
Redzēsi, kāda ir sajūta.
Pag! Ko viņš teica?
Jūs varbūt prātojat:
"Kāpēc viņa neizmantoja subtitrus, lai redzētu vārdus uz ekrāna?"
Manā bērnībā tādu nebija.
Tāpēc es centos saprast televizoru, lasot no lūpām.
Dažreiz tas izdevās.
Klāt pusdienlaiks, Zibenszelli.
Ceru, ka tev garšo doktordesa.
Paldies, Pusdiengaļa,
bet es dodu priekšroku ceptai doktordesai.
Bet pārsvarā tas neizdevās.
Lai paliek!
Es nevaru lasīt no lūpām dibenu!
Hei! Es to skatījos. Hei! Es to skatījos.
Divi pret vienu.
Re! Viņai ir dzirdes aparāts.
Pag! Ko viņa tikko teica?
Nu…
Viena meitene teica, ka otra ir… "Kurlo".
"Kurlo"? Tas ir nejauki.
Kurlo!
Kāpēc tu smejies?
Tas izklausās tik smieklīgi!
Kurlo!
Kurlo.
Kas ar mani bija?
Vārds "Kurlo" varbūt izklausās smieklīgi,
bet patiesībā tas nemaz nebija smieklīgi.
Šķiet, tā ir mazliet labāk.
Ak nē!
Ei, "Kurlo"!
Vai viņi teiks, ka arī es esmu "Kurlo"?
Atā, Sīsī!
Un neuztraucies!
Tev būs laba diena.
- Atā! - Atā, mammu!
Sveika, Kerij!
Ei, Džonij! Kas tas?
Tas ir mans radio.
Ieslēdz!
- Ak kungs! Kā man patīk šī dziesma! - Man arī. - Ak kungs! Kā man patīk šī dziesma! - Man arī.
Man arī!
Šī dziesma ir tik banāla, ka ir ideāla!
Ei!
Ātri! Viņa nāk.
Sveika, Sinklmenas kundze!
Šis ir mans mikrofons. Varat…
Varat to uzkārt kaklā.
Brīnišķīgi. Paldies, Sīsī.
Sāksim vēlreiz!
Ak jā!
Vai kaut kas nav kārtībā?
Vai darbojas?
Esiet sveicināti jūs!
Esmu Sinklmenas kundze
Neticami, cik skaļu un skaidru
mikrofons padarīja Sinklmenas kundzes balsi.
Un pat tad, kad viņa no manis bija aizgriezusies,
es sapratu katru vārdu.
Mājasdarbus izpildiet
Drīz jau diena galā būs
Neaizmirstiet priecāties!
Vai tu esi kurla?
Varbūt.
Vai tu dzirdi šo?
Džonij Vilson!
Tūlīt pat izslēdz un nāc man līdzi! Tagad. Tūlīt pat izslēdz un nāc man līdzi! Tagad.
Jūs pārējie atveriet burtnīcas un uzzīmējiet kaut ko, kas jūs iepriecina.
Drīz būšu atpakaļ.
Džonij, tava uzvedība mani sadusmo vairāk nekā…
Labdien, Džonsas kundze!
Tu iesi pie direktora, jaunais cilvēk.
Direktor Ekhārt, te ir kāds, kam ar jums jārunā.
Vai ne, Džonij?
- Tev ir skumji? - Ak vai!
Tu gribētu būt kur citur?
Tas tiešām bija satriecoši.
Es varēju dzirdēt Sinklmenas kundzi un viņu saprast
jebkur visā skolā.
Pat tad, kad viņa bija…
tualetē! tualetē!
Kas tev tik smieklīgs?
Nekas.
Bet tas nebija nekas.
Tas bija kaut kas.
Kaut kas neticams!
Gluži kā Zibenszellis izmantoja savu aprīkojumu,
lai cīnītos par taisnību,
es varēju izmantot savu Phonic Ear,
lai arī būtu supervarone.
Citi var teikt, ka esmu "Kurlo"…
bet jūs varat saukt mani - "El Kurlo".
ŠĻAKST!
Kas notika?
Nekas.
Gribi čipsi?
Paldies.
Mani sauc Lora, un tas ir skaistāks vārds nekā tavējais.
Tu esi tāda jocīga.
Gribi kādreiz pēc skolas atnākt pie manis?
Labi.
Lieliski. Izstāstīšu, ko mēs darīsim.
Uzkodīsim pašceptus brūnīšus
un celsim spilvenu māju.
Tad pazīmēsim un paspēlēsimies ar manu suni Pūku.
Cik jauki!
Paldies.
Manējais gan ir skaistāks. Tev nešķiet?
Jā.
Ei! Uzspēlēsim ēdamistabas spēli!
Labi. Kāda tā ir?
Vienkārši soļo ap galdu! Tas ir jautri.
Vai tas viss?
Būs labāk. Soļo tālāk!
Pūka, tagad!
Tagad!
Būtu tu redzējusi, cik smieklīgi izskatījies!
Kā tev patīk ar mani draudzēties, El Kurlo?
Mans burvju prāta ietekmētājs noliek tevi tieši tur, kur es gribu.
Esmu tevi pilnīgi pakļāvusi!
Tu nevari pakļaut mani, dr. Nejaukā!
Ņem ciet, Pūka!
Ne tik strauji, kucēn!
Kā tev patīk manas kustības, dr. Nejaukā?
Tu nemaz neesi tik varena, El Kurlo!
Esmu gan. Paskaties!
Palīgā!
Labākais veids, kā tikt galā ar tādiem "draugiem" kā dr. Nejaukā?
Ignorēt.
Palīgā!
Atvaino!
Jā. Tātad neaizmirsti -
es šonedēļ skolā gribu ģērbties kā dvīne.
Tāpēc rīt uzvelc zilu kreklu un baltas bikses, ja?
Jā.
Aizmirsu izpildīt mājasdarbu.
Neuztraucies! Es to aizmirstu jau gadiem.
Tas nav pareizais zilums.
Ak vai! Nu mēs nesaskanam.
Uzmanību! Šī ir mūsu jaunā skolniece Džinija.
Džinij, vari apsēsties blakus Sīsī.
Vai tas ir dzirdes aparāts?
Laikam.
Man jau tā likās.
Zibenszellis ir muļķīgs.
Nevienam nepatīk ne viņš, ne viņa pusdienu kārba.
Zibenszellis ir foršs.
Nu nē. Tas seriāls domāts mazuļiem.
Atvaino, Lora, bet es nerunāju ar tevi.
Tā dziesma neskan tā.
Drīz būs mana dzimšanas diena.
Vai varēsi atnākt un palikt pa nakti?
Tu taču neiesi uz to muļķīgo pasākumu, ko?
Laikam jau ne.
- Piedod! - Jā, viņa neies.
Viņa ir mana labākā draudzene, nevis tavējā. Viņa ir mana labākā draudzene, nevis tavējā.
Tu nevari pakļaut mani, dr. Nejaukā!
Džinij, pagaidi! Domāju, ka es tomēr varētu aiziet.
Tu iesi?
Nu labi. Izpriecājies!
Tā arī darīsim.
Un tik vienkārši notika "Atā, Lora!" un "Sveika, Džinij!".
Es turēju īkšķi
un cerēju, ka viņa būs mana labākā draudzene uz mūžu.
FILMAS PAMATĀ - SĪSĪ BELLAS ROMĀNS ZĪMĒJUMOS
Domāju - man klājas labāk Nekā vakardien
Kad pēkšņi uzradies tu
Un aizrāvi mani uz citu pusi
Ja turēsimies kopā
Mēs varētu būt ceļā Uz kaut ko lielu
Laba ideja, kas īstenojas Laba ideja, kas īstenojas
Es negribu atpalikt
Jā, es nebaidos Kad esi tuvumā
Man šķiet - mēs kopā varētu Uzlidot līdz debesīm
Es negribu atpalikt
Jā, es nebaidos Kad esi tuvumā
Man šķiet - mēs kopā varētu Uzlidot līdz debesīm
Tulkojusi Inguna Puķīte