PAREMTA SISĖS BEL KNYGA
Aš vardu Sisė Bel.
Kai buvau maža,
gyvenau čia, sename name mažame miestelyje, Virdžinijoje.
Švieski, švieski Man, žvaigždele
Buvau paikas vaikutis.
Pamenu, žaisdavau su mamos daiktais…
Padėk lūpdažį, panele!
…erzindavau tėtį…
Ak, Sise. Nenaudėle, tu.
…ir ilgai žiūrėdavau televizorių su sese Sara ir broliu Ešliu.
Žaibas išgelbsti miestą
Savo elektrinėmis galiomis
Taip pat pamenu tą baisią dieną,
kai viskas pasikeitė.
- Skauda galvą! - Sise, viskas gerai?
Sise?
Mama, Sisei kažkas negerai.
Oi, Sise.
O vargeli!
Sise?
Tu karščiuoji.
Džordžai!
- Kas? Kas yra? - Reikia kažką daryti! - Kas? Kas yra? - Reikia kažką daryti!
Taip. Vežkim ją į ligoninę.
Aš su tavim. Sise, laikykis.
Tai pavojinga infekcija.
O vargeli.
Duosime vaistų, atidžiai stebėsime.
Gerai ja pasirūpinsime, bet Sisei reikės laiko.
Nesijaudink, Sise. Viskas bus gerai.
Viskas buvo labai tylu.
Bet nebuvo taip blogai. Galėjau daug piešti.
…gražu!
Ir gavau šaunių dovanų!
Jaučiausi daug geriau.
Pagaliau atėjo metas grįžti namo.
Sveika sugrįžus, Sise.
Pamenu, labai bijojau, kad kažkaip vėl teks grįžti į ligoninę.
Tad bet kokia kaina laikydavausi arti mamos.
Bet vieną dieną jos neradau.
Mama?
Tada aš supratau, turbūt mama irgi.
Nebegalėjau girdėti.
AUDIOLOGIJA
Nuleiskime šitą.
Kaip jai sekėsi?
Panašu, kad ji prarado didelę dalį klausos.
Vyras pasakė, kad man reikalingas klausos aparatas, ir po savaitės jį gavau.
…tu šaunuolė. Tobula!
Girdi ką nors?
- Sise? Girdi mane? - Aha.
Taip, girdžiu,
bet visi skamba keistai, net aš.
Nesijaudinkite. Ji greitai pripras. Nesijaudinkite. Ji greitai pripras.
Nori čiulpinuko, Sise?
O ne.
Sveiki?
Kaip keista.
- Negaliu patikėt, mama nupirko limonado! - Rimtai, ar ne?
Pasisekė.
Manot, su klausos aparatu atrodau keistai?
Kur jau! Manau, atrodai gerai.
Bet kalbi kiek keistokai.
Na, kitaip, nei seniau kalbėdavai.
Ką? Keistai kalbu? Tai jūs čia keistai kalbat!
Kai nusimindavau,
klausydavaus TV.
Tai man buvo vienintelis normalus garsas.
Kai turėjau pradėti lankyti darželį, labai jaudinausi.
Ar suprasiu ką nors?
Štai ir mes!
Pažvelk, Sise. Argi ne gražu? Pažvelk, Sise. Argi ne gražu?
Ar kas nors supras mane?
Kas ji?
Labas, aš Vendė.
Labas.
Ir ji tokį turi.
Sveika atvykusi!
Gal prisėstum čia?
Gerai.
Iki, mama.
Sėsk šalia manęs!
Sveiki, visi. Aš jūsų naujoji mokytoja Dorna.
Daug ko mokysimės šiais metais,
bet šiandien pakalbėsim apie skaitymą iš lūpų.
Skaitydami iš lūpų, stebime kalbančio žmogaus burną,
kad geriau jį suprastume.
Manau, reikia pademonstruoti.
Sise, galėtum padėti?
Gerai.
Gerai, Sise. Kaip manai, ką turi matyti, kad galėtum skaityt iš lūpų?
- Lūpas? - Taip! Būtent!
Na, ar gali atspėti, ką sakau, kai darau šitaip?
Nežinau.
Nieko tokio. Pabandyk dabar.
Labas, Sise.
Labas, Sise?
Taip! Tu klauseisi, stebėjai mano lūpas
ir išsiaiškinai, ką pasakiau.
Tai - skaitymas iš lūpų.
Spėliojat,
ar taip pat mokėmės gestų kalbos? Nesimokėm.
Seniau daugumą kurčiųjų vaikų
mokė tik skaitymo iš lūpų.
Taip pat bus lengviau, jei stebėsite, kaip elgiasi kalbantysis.
Aš liūdna.
Aš liūdna!
Gerai! Dabar pabandyk šitą.
Aš laiminga! Aš laiminga!
- Aš laiminga! - Taip. Štai taip!
Aš laiminga, nes tu skaitai iš lūpų.
Gerai, vaikai.
Kai grįšite namo,
mokykitės skaityti iš lūpų su šeima ir draugais.
Šiandienos vakarienė - maltos mėsos kepsnys ir bulvių košė.
- Maltos mėsos kepsnys ir bulvių košė! - Taip! Supratai!
Bet ponia Dorna nesakė,
kad dažniausiai skaityti iš lūpų labai sunku.
Kai žmonės šaukia…
Ką?
…ar turi ūsus…
ar kalba pilna burna.
Kartais visai nematai žmogaus lūpų!
Ką?
„Ledai“, štai ką pasakei!
Iš tikrųjų sakiau „desertas“.
Tai tas pat!
- O taip! - Bet blogiausia,
kai visi kalba vienu metu.
Tada sėkmės.
Ką?
Tai neįmanoma.
Ar vakar mokėtės skaityt iš lūpų?
Kaip sekėsi?
Bandyti skaityt iš lūpų, bandyti suprast -
viskas buvo taip sudėtinga.
Ir buvo labai sunku paaiškinti tai kam nors,
kas nelankė darželio. kas nelankė darželio.
Aš ir klasės draugai tai supratome.
Viskas buvo nauja, kitaip.
Visi pasiklydę skriejome savo planetose,
bet bent jau buvom kartu toje pačioje visatoje.
Bet nežinojau, kaip ta visata
pasikeis, kai ūgtelsiu.
Būsiu tokioje klasėje kaip senoji?
Ne, apgailestauju.
Naujoji mokykla tokios neturi.
Tai ten nebus tokių vaikų kaip aš?
O jei visi manys, kad aš keista?
Nemanys! Tu puikiai skaitai iš lūpų. Nemanys! Tu puikiai skaitai iš lūpų.
Be to, mes su tėčiu nupirkom naują, ypač galingą klausos aparatą
tau į mokyklą.
Matai?
Mama! Jis didžiulis.
Na, garsas bus labai panašus į senojo aparato,
bet yra didžiulis skirtumas.
Naudosies šituo. Tai mikrofonas.
Mokytoja pasikabins jį,
jos balsas keliaus tiesiai tau į ausis.
Girdėsi viską, ką ji sako.
Nežinau.
Ak, Sise. Kodėl tau nepabandžius?
Pažiūrėk, koks jausmas.
Pala. Ką jis pasakė?
Pamanysit:
„Kodėl neįsijungi subtitrų, kad matytum žodžius ekrane?“
Na, kai buvau maža, jų nebūdavo.
Tad kaip įmanydama stengiaus skaityti iš lūpų per TV.
Kartais pavykdavo.
Metas pietauti, Žaibe.
Tikiuos, mėgsti dešrą!
Ačiū, Pietūne,
bet labiau mėgstu keptą dešrą.
Bet dažniausiai nepavykdavo.
Tiek to.
Neišskaitysiu iš užpakalio.
Ei! Aš čia žiūrėjau. Ei! Aš čia žiūrėjau.
Du prieš vieną.
Žiūrėkit! Ji turi klausos aparatą.
Pala. Ką ji ką tik pasakė?
Na…
Viena mergaitė pavadino kitą… „kurta“.
„Kurta“? Kaip negražu.
Kurta!
Kodėl juokiesi?
Tiesiog skamba juokingai!
Kurta!
Kurta.
Kas man buvo negerai?
Gal žodis „kurta“ skamba juokingai,
bet tai tikrai nebuvo juokinga.
Regis, taip truputį geriau.
O ne.
Ei, „kurta“.
Ar ir mane vadins „kurta“?
Iki, Sise.
Ir nebijok.
Bus puiki diena.
- Ate. - Ate, mama.
Labas, Kere.
Ei, Džoni, kas ten?
Mano radijas.
Įjunk!
- Ojetus! Dievinu šią dainą! - Ir aš. - Ojetus! Dievinu šią dainą! - Ir aš.
Ir aš!
Daina tokia banali, kad nuostabi!
Ei!
Greičiau, ji ateina!
Ponia Sinkelmen.
Čia mikrofonas. Galite…
tiesiog pasikabint ant kaklo.
Nuostabu. Ačiū, Sise.
Pradėkim iš naujo.
Ak, taip.
Ar viskas gerai?
Veikia?
Sveiki sveiki, visi
Aš esu ponia Sinkelmen
Negalėjau patikėt, kaip aiškiai
girdėjau ponią Sinkelmen per mikrofoną.
Ir net tada, kai ji buvo nusisukusi,
galėjau suprasti kiekvieną žodį.
Nepamirškite atlikti namų darbų
Greitai diena prabėgs
Tad kaip reikiant pasilinksminkim
Ar tu kurčia?
Gal.
Girdi šitai?
Džoni Vilsonai!
Tučtuojau išjunk ir eik su manimi. Dabar! Tučtuojau išjunk ir eik su manimi. Dabar!
Likusieji, atsiverskit sąsiuvinius ir pieškit ką nors, kas jus džiugina.
Greitai grįšiu.
Džoni, tavo elgesys mane taip pykdo…
Laba diena, ponia Džouns!
Eisi pas direktorių, jaunuoli.
Direktoriau Ekhartai, kai kam reikia su jumis pasikalbėti.
Ar ne taip, Džoni?
- Liūdite? - Vaje!
Svajojate būti kur kitur?
Buvo visiškai nuostabu.
Galėjau girdėti ir suprasti ponią Sinkelmen,
kad ir kur ji bebūtų mokykloje.
Net kai naudojosi…
tualetu! tualetu!
Iš ko juokiesi?
Iš nieko.
Bet tai nebuvo niekas.
Tai buvo kažkas.
Kažkas nuostabaus!
Visai kaip Žaibas, besinaudojantis savo įranga,
kad kovotų už gėrį,
galėjau naudotis savo įranga, „Phonic Ear“,
kad irgi būčiau superheroje.
Gal kiti vadina mane „kurta“…
bet jūs vadinkit mane „El Kurta“.
KLIOKIA!
Kas nutiko?
Nieko.
Nori traškučių?
Ačiū.
Aš - Lora, ir mano vardas gražesnis už tavo.
Tu lyg ir keista.
Nori užsukt pas mane į namus po pamokų?
Gerai.
Puiku. Štai ką padarysim.
Užkąsim naminio šokoladinio pyrago,
statysim pilį iš pagalvių.
Piešim ir žaisim su mano šuniu Pūkiu.
Kaip gražu.
Ačiū.
Bet mano gražesnis, kaip manai?
Gerai.
Ei. Pažaiskim svetainės žaidimą.
Gerai. Kas tai?
Tiesiog žygiuosi apie stalą. Bus smagu!
Tik tiek?
Bus smagiau. Tiesiog toliau žygiuok.
Dabar, Pūki.
Dabar!
Kad būtum mačius, kaip atrodei.
Kaip tau patinka būti mano drauge, El Kurta?
Magiškas minčių paralyžius verčia daryti tave tai, ką aš noriu,
tampi man pavaldi!
Negali manęs valdyt, Negeroji daktare!
Griebk ją, Pūki!
Na jau ne, šunyti.
Kaip judviem mano judesiukai, Negeroji daktare?
Nesi tokia jau puiki, El Kurta!
Ak, bet esu. Tik pažiūrėk!
Padėkit!
Geriausias būdas kovot su „draugais“ kaip Negeroji?
Ignoruoti juos.
Padėkit!
Atsiprašau.
Nepamiršk, šią savaitę noriu,
kad mokykloje rengtumės kaip dvynukės.
Ryt vilkis mėlynus marškinius ir aukis baltas kelnes, aišku?
Gerai.
Pamiršau namų darbus.
Nieko, aš saviškius jau daug metų pamiršęs.
Vilki ne tą mėlyną atspalvį.
Vajetus. Dabar nederame.
Vaikai, čia mūsų naujokė Džinė.
Džine, gali sėstis ten prie Sisės.
Ar čia klausos aparatas?
Turbūt.
Taip ir maniau.
Žaibas kvailas.
Niekam nepatinka nei jis, nei jo dėžutė.
Žaibas yra kietas.
Dar ko. Tas filmukas mažiams.
Atsiprašau, Lora, bet nekalbėjau su tavimi.
Daina skamba ne taip.
Greitai mano gimtadienis.
Ateisi pernakvoti?
Neisi į tą nesąmonę, ar ne?
Regis, geriau neisiu.
- Atsiprašau. - Aha, ji neis.
Ji - mano geriausia draugė, ne tavo. Ji - mano geriausia draugė, ne tavo.
Negali manęs valdyt, Negeroji daktare.
Džine, palauk. Manau, kad gal visgi ateisiu.
Tu eisi?
Gerai jau. Pasilinksminkit.
Pasilinksminsim.
Ir štai taip
tariau „viso, Lora“ ir „labas, Džine“.
Sukryžiavau pirštus
ir tikėjaus, kad ji amžiams bus mano geriausia draugė.
PAREMTA ORIGINALIA SISĖS BEL GRAFINE NOVELE IR ILIUSTRACIJOMIS
Manau, man geriau Nei buvo vakar
Kai staiga išdygai
Ir nutempei mane į kitą pusę
Jei liksime kartu
Galbūt atrasime Kai ką šaunaus
Gimstančią gerą idėją Gimstančią gerą idėją
Nenoriu atsilikti
Aha, aš nebijau Kai tu esi šalia
Manau, kartu galėtume Skristi danguje
Nenoriu atsilikti
Aha, aš nebijau Kai tu esi šalia
Manau, kartu galėtume Skristi danguje
Išvertė Kristina Čeidaitė