"סופר חירשת"
- מבוסס על ספרה של סיסי בל -
שמי סיסי בל.
כשהייתי ילדה,
גרתי כאן, בבית הגדול הזה בעיירה קטנה בווירג'יניה.
"נצנץ, נצנץ, כוכב קטן"
הייתי ילדה שובבה.
אני זוכרת ששיחקתי בחפצים של אימא שלי...
תניחי את השפתון, ילדונת.
והתגריתי באבי...
הו, סיסי, קרצייה קטנה.
וראיתי המון טלוויזיה עם אחותי שרה ועם אחי אשלי.
"מייטיבולט מציל את העיר
בכוח החשמל"
אני זוכרת גם את אותו יום מפחיד
שבו הכול השתנה.
- כואב לי הראש. - סיסי, את בסדר?
סיסי? סיסי?
אימא, משהו לא בסדר עם סיסי.
הו, סיסי.
אבוי.
סיסי?
את בוערת.
ג'ורג'.
- מה? מה קורה? - אנחנו חייבים לעשות משהו. מה? מה קורה? - אנחנו חייבים לעשות משהו.
כן. נביא אותה לבית חולים.
אני כאן. סיסי, תישארי איתי.
זה זיהום חמור מאוד.
אל אלוהים.
ניתן לה תרופות ונעקוב מקרוב.
אנחנו נטפל בה היטב, אבל זה ייקח זמן.
אל תדאגי, סיסי. הכול יהיה בסדר.
הכול היה שקט כל כך.
לא הכול היה רע. יכולתי לצייר הרבה.
מקסים!
וקיבלתי מתנות נהדרות.
הרגשתי הרבה יותר טוב.
סוף סוף הגיע הזמן לחזור הביתה.
ברוכה השבה, סיסי.
אני זוכרת שפחדתי כל כך שאיכשהו אמצא את עצמי שוב בבית החולים.
לכן נצמדתי לאימא, בכל מקום שבו הייתה.
אבל יום אחד איבדתי אותה.
אימא? אימא?
באותו רגע קלטתי, ואני חושבת שגם אימא.
לא יכולתי לשמוע יותר.
- אודיולוגיה -
רק נזיז את זה לכאן.
איך הלך לה?
נראה שהשמיעה שלה ניזוקה מאוד.
האיש אמר שאני צריכה מכשיר שמיעה, ושבוע לאחר מכן קיבלתי מכשיר.
תראי אותך. מושלם!
את שומעת משהו?
- סיסי? את שומעת אותי? - כן.
כן, אני שומעת,
אבל כולם נשמעים מוזר כל כך, אפילו אני.
אל תדאגו. היא תתרגל לזה מהר מאוד. אל תדאגו. היא תתרגל לזה מהר מאוד.
רוצה סוכרייה על מקל, סיסי?
אוי, לא.
הלו? הלו?
כמה מוזר.
- אני לא מאמין שאימא קנתה שתייה מוגזת. - נכון?
איזה כיף לנו.
אתם חושבים שאני נראית מוזר בגלל מכשיר השמיעה שלי?
מה פתאום. אני חושבת שאת נראית טוב.
אבל את נשמעת קצת מוזר.
אני מתכוון, שונה מאיך שנשמעת בעבר.
מה? אני נשמעת מוזר? אתם אלה שנשמעים מוזר.
בכל פעם שהייתי עצובה,
נהגתי להקשיב לטלוויזיה.
זה היה הצליל היחיד שנשמע לי הגיוני.
כשהגיע זמני להתחיל ללכת לגן, חששתי מאוד.
האם אבין מישהו?
הגענו.
תראי, סיסי. נכון שזה נחמד? תראי, סיסי. נכון שזה נחמד?
האם מישהו יבין אותי?
מי זאת?
היי, אני ונדי.
היי.
גם לה יש מכשיר.
ברוכה הבאה!
רוצה לבוא ולשבת כאן?
טוב.
ביי, אימא.
בואי שבי לידי.
שלום לכולם. שמי דורן ואני הגננת החדשה שלכם.
אנחנו נלמד הרבה דברים השנה,
אבל היום נדבר על קריאת שפתיים.
קריאת שפתיים היא התבוננות בתנועות הפה של אנשים כשהם מדברים,
כדי שנוכל להבין אותם טוב יותר.
אני חושבת שאנחנו זקוקים להדגמה.
סיסי, תוכלי לעזור?
ממ-הממ. טוב.
בסדר, סיסי. מה את חושבת שצריך לראות כדי לקרוא שפתיים?
- שפתיים? - כן! בדיוק.
עכשיו, תוכלי לומר לי מה אני אומרת כשאני עושה ככה?
לא יודעת.
זה בסדר. נסי עכשיו.
שלום, סיסי.
שלום, סיסי?
כן! הקשבת וגם התבוננת בשפתיים שלי
והבנת מה אמרתי.
זו קריאת שפתיים.
אם אתם תוהים
אם למדנו גם שפת סימנים, אז לא.
באותם ימים, רבים מהילדים החירשים
למדו רק לקרוא שפתיים.
זה נעשה קל יותר כשגם מסתכלים איך אנשים מתנהגים כשהם מדברים.
אני עצובה.
אני עצובה!
יופי. עכשיו נסי את זה.
אני שמחה! אני שמחה!
- אני שמחה! - כן. בדיוק!
ואני שמחה כי את קוראת שפתיים.
טוב, חברים.
כשתגיעו הביתה היום,
תתרגלו קריאת שפתיים עם המשפחה והחברים.
ארוחת הערב היום היא קציץ בשר ומחית תפוחי אדמה.
- קציץ בשר ומחית תפוחי אדמה! - כן. שמעת נכון.
אבל דורן לא אמרה לנו
שפעמים רבות קשה מאוד לקרוא שפתיים.
למשל, כשאנשים צועקים...
מה?
או כשיש להם שפם...
או כשמדברים בפה מלא אוכל.
לפעמים אי אפשר לראות את השפתיים בכלל.
מה?
"גלידה." זה מה שאמרת!
דווקא אמרתי "קינוח."
אותו דבר.
- הו, כן. - אבל הכי נורא זה
כשכולם מדברים בבת אחת.
בהצלחה בזה.
מה?
זה בלתי אפשרי.
תרגלתם קריאת שפתיים אתמול בערב?
איך הלך?
הניסיון לקרוא שפתיים, הניסיון להבין,
הכול היה מסובך כל כך.
והיה קשה כל כך להסביר משהו מזה למישהו,
מלבד בגן. מלבד בגן.
חבריי מהגן ואני, אנחנו הבנו.
הכול היה חדש ושונה.
והיינו אבודים, מרחפים על כוכבי לכת משלנו,
אבל לפחות היינו יחד ביקום אחד.
כלל לא ידעתי עד כמה היקום הזה
ישתנה ככל שאתבגר.
אהיה בכיתה כמו בגן הקודם שלי?
לא, אני מצטערת.
בבית הספר החדש אין כיתה כזאת.
אז לא יהיה שם אף אחד כמוני?
ומה אם כולם יחשבו שאני מוזרה?
הם לא יחשבו. את קוראת שפתיים מצוין. הם לא יחשבו. את קוראת שפתיים מצוין.
חוץ מזה, אבא ואני קנינו מכשיר שמיעה חדש וחזק במיוחד
שתשתמשי בו בבית הספר.
את רואה?
אימא! הוא ענקי.
הוא יישמע דומה מאוד למכשיר השמיעה הרגיל שלך,
אבל יש הבדל אחד גדול.
תשתמשי בו יחד עם זה. המיקרופון.
המורה שלך תישא אותו,
והקול שלה יגיע ישר לאוזניים שלך.
תוכלי לשמוע את כל מה שהיא אומרת.
אני... אני לא יודעת.
הו, סיסי. אולי תנסי אותו?
תראי איך את מרגישה.
רגע. מה הוא אמר?
אולי אתם תוהים,
"למה לא להיעזר בכתוביות כדי לראות את המילים על המרקע?"
לא היו כתוביות כשהייתי ילדה.
אז עשיתי כמיטב יכולתי לקרוא שפתיים בטלוויזיה.
לפעמים הצלחתי.
זמן לארוחת צהריים, מייטיבולט!
אני מקווה שאתה אוהב נקניק!
תודה, לאנצ'מיט,
אבל אני מעדיף נקניק מטוגן.
אבל רוב הזמן לא הצלחתי.
שכחי מזה.
אי אפשר לקרוא שפתיים של תחת.
היי! צפיתי בזה. היי! צפיתי בזה.
שניים נגד אחת.
תראו! יש לה מכשיר שמיעה.
רגע. מה היא אמרה?
אז...
הילדה קראה לילדה השנייה "חירשה."
חירשה? זה מרושע.
חירשה!
למה את צוחקת?
זה פשוט נשמע כל כך מצחיק.
חירשה!
חירשה.
מה עבר עליי?
המילה "חירשה" אולי נשמעת מצחיקה,
אבל היא לא הייתה מצחיקה כלל.
הממ. אני מניחה שככה קצת יותר טוב.
אוי, לא.
היי, חירשה.
גם לי יקראו חירשה?
ביי, סיסי.
ואל תדאגי.
תראי שיהיה יום נפלא.
- להתראות. - ביי, אימא.
היי, קארי.
היי, ג'וני, מה זה?
זה הרדיו שלי.
תדליק אותו!
- אוי, אלוהים. אני מתה על השיר הזה. - גם אני. אוי, אלוהים. אני מתה על השיר הזה. - גם אני.
גם אני.
השיר הזה נדוש כל כך, שזה מדהים.
היי.
מהר, היא באה!
היי, גב' סינקלמן.
זה המיקרופון שלי. את יכולה...
את יכולה לענוד אותו על הצוואר.
נפלא. תודה, סיסי.
בואו נתחיל מחדש.
אה, כן.
הכול בסדר?
זה עובד?
"ברוכים באים, ברוכים הבאים, כולם
שמי גב' סינקלמן"
התקשיתי להאמין כמה חזק וברור
שמעתי את גב' סינקלמן בזכות המיקרופון.
וגם כשהיא לא עמדה מולי,
יכולתי להבין כל מילה.
"זכרו להכין את שיעורי הבית
עד מהרה יגיע היום לקצו
אז בואו נעשה חיים משוגעים"
את חירשת?
אולי.
את יכולה לשמוע את זה?
ג'וני וילסון!
תכבה את הדבר הזה ברגע זה ובוא איתי. עכשיו! תכבה את הדבר הזה ברגע זה ובוא איתי. עכשיו!
שאר התלמידים, פתחו את המחברות וציירו משהו שמשמח אתכם.
אני אחזור עוד מעט.
ג'וני, ההתנהגות שלך מרגיזה אותי יותר מ...
שלום, גב' ג'ונס.
אתה הולך למשרד המנהלת, בחור צעיר.
המנהלת אקהארט, יש כאן מישהו שצריך לדבר איתך.
נכון, ג'וני?
- עצובים? - אוי, אלוהים.
הייתם רוצים להיות במקום אחר?
זה היה פשוט מדהים.
יכולתי לשמוע את גב' סינקלמן ולהבין אותה
בכל מקום בבית הספר.
אפילו כשהיא הלכה ל...
שירותים! שירותים!
מה מצחיק אותך?
כלום.
אבל זה לא היה כלום.
זה היה משהו.
משהו מדהים!
כמו שמייטיבולט השתמש בכל הציוד שלו
כדי להילחם על הצדק,
אני יכולתי להשתמש בציוד משלי, האוזן הקולית,
כדי להיות גם אני גיבורת על.
אחרים אולי יקראו לי חירשה...
אבל אתם יכולים לקרוא לי סופר-חירשת.
- הדחה -
מה קרה?
כלום.
רוצה צ'יפס?
תודה.
שמי לורה, וזה שם יפה יותר מהשם שלך.
את די מצחיקה.
רוצה לבוא אליי אחרי הלימודים?
בסדר.
יופי. זה מה שנעשה.
נאכל חומיות ביתיות,
ונבנה מבצר מכריות.
ואז נצייר ונשחק עם הכלב שלי, פלאף.
זה כל כך יפה.
תודה.
אבל שלי יותר יפה, את לא חושבת?
בסדר.
היי. בואי נשחק במשחק חדר האוכל.
בסדר. מה זה?
פשוט צועדים סביב השולחן. זה כיף!
זה הכול?
זה ישתפר. תמשיכי לצעוד.
עכשיו, פלאף.
עכשיו!
היית צריכה לראות כמה מצחיקה נראית.
את אוהבת להיות חברה שלי, סופר חירשת?
מיזוג המוחות הקסום שלי מציב אותך בדיוק איפה שאני רוצה שתהיי,
בשליטתי המלאה!
את לא יכולה לשלוט בי, ד"ר לא נחמדה.
תפוס אותה, פלאף.
לא כל כך מהר, כלבלב.
מה דעתך על המהלכים שלי, ד"ר לא נחמדה?
את לא כזאת טובה, סופר-חירשת.
דווקא כן. שימי לב!
הצילו! הצילו!
הדרך הכי טובה להתמודד עם חברות כמו ד"ר לא נחמדה?
להתעלם.
הצילו!
סליחה.
כן. אז אל תשכחי,
אני רוצה שנתלבש כמו תאומות השבוע לבית הספר.
אז תלבשי חולצה כחולה ומכנסיים לבנים מחר, טוב?
טוב.
שכחתי להכין את שיעורי הבית להיום.
אל תדאגי, אני שכחתי שנים רבות.
את לובשת כחול לא נכון.
לכל הרוחות. עכשיו אנחנו לא זהות.
כיתה, זו התלמידה החדשה שלנו, ג'יני.
ג'יני, את יכולה לשבת שם, ליד סיסי.
זה מכשיר שמיעה?
כנראה.
זה מה שחשבתי.
מייטיבולט טיפש.
אף אחד לא אוהב אותו ואת תיק האוכל שלו.
מייטיבולט מגניב.
מה פתאום. זו סדרה לתינוקות.
סליחה, לורה, אבל לא דיברתי איתך.
לא ככה הולך השיר.
בקרוב יהיה יום ההולדת שלי.
תוכלי לבוא לישון אצלי?
לא תלכי ליצור הטיפש הזה, נכון?
אני מניחה שעדיף שלא.
- אני מצטערת. - כן, היא לא תבוא.
היא החברה הכי טובה שלי, לא שלך. היא החברה הכי טובה שלי, לא שלך.
את לא יכולה לשלוט בי, ד"ר לא נחמדה.
ג'יני, חכי. אני חושבת שאולי בכל זאת אבוא.
את תלכי?
בסדר. תבלי יפה.
נבלה יפה.
וכך בן רגע,
זה היה "להתראות לורה," ו"שלום, ג'יני."
החזקתי אצבעות
וקיוויתי שהיא זו שתהיה החברה הכי טובה שלי לנצח.
- מבוסס על הרומן הגרפי של סיסי בל -
"אני חושבת שטוב לי יותר משהיה אתמול
כשבאת בסערה
ומשכת אותי לכיוון ההפוך
אם נישאר יחד
נוכל לחולל גדולות ונצורות
רעיון מוצלח שקורם עור וגידים רעיון מוצלח שקורם עור וגידים
אני לא רוצה להשתרך מאחור
כן, ואני לא מפחדת כשאת בסביבה
אני חושבת שיחד נוכל לעוף לשמיים
אני לא רוצה להשתרך מאחור
כן, ואני לא מפחדת כשאת בסביבה
אני חושבת שיחד נוכל לעוף לשמיים"
תרגום: גלית אקסלרד