Superdøv
BASERET PÅ BOGEN AF CECE BELL
Mit navn er Cece Bell.
Som barn boede jeg i det her store, gamle hus i en lille by i Virginia.
Fra den fjerne mælkevej
Jeg var lidt skør.
Jeg legede med min mors ting.
Hov hov, frøken!
Drillede far.
Cece, din lille slyngel.
Og så masser af fjernsyn med min søster Sarah og min bror Ashley.
Superlyn redder byen
Med sine elektriske superkræfter
Jeg husker også den skræmmende dag,
hvor alt forandrede sig.
- Jeg har ondt i hovedet. - Cece, er du okay?
Cece? Cece!
Mor, der er noget galt.
Jamen dog, Cece.
Du milde!
Cece?
Du er jo brandvarm.
George!
- Hvad er der galt? - Vi må gøre noget! - Hvad er der galt? - Vi må gøre noget!
Ja. Lad os køre på skadestuen.
Jeg er her, Cece. Hold ud.
Det er en slem infektion.
Åh nej dog.
Hun får medicin. Vi holder øje med hende.
Vi passer godt på hende, men det tager tid.
Bare rolig, Cece. Det skal nok gå.
Alt var så stille.
Det var ikke så slemt. Jeg tegnede meget.
...flot!
Og jeg fik nogle fine gaver!
Jeg fik det meget bedre.
Jeg kunne endelig komme hjem.
Velkommen hjem, Cece.
Jeg var så bange for at komme på hospitalet igen.
Så jeg holdt mig tæt på mor, uanset hvor hun var.
Men en dag var hun væk.
Mor? Mor?
Da gik det op for mig. Det gjorde det vist også for mor.
Jeg havde mistet hørelsen.
AUDIOLOG
Jeg skruer lidt her.
Hvordan ser det ud?
Hun har mistet meget af hørelsen.
Jeg skulle have et høreapparat. Ugen efter fik jeg det.
...sådan. Perfekt!
Kan du høre noget?
- Cece? Kan du høre mig? - Ja.
Ja, det kan jeg.
Men alle lyder mærkelige. Også mig.
Bare rolig. Det vænner hun sig til. Bare rolig. Det vænner hun sig til.
Kunne du tænke dig en slikkepind?
Åh nej.
Hallo? Hallo?
Skørt.
- Tænk at mor har købt sodavand! - Ja.
Vi er så heldige.
Ser jeg skør ud med høreapparat?
Nej da! Du ser flot ud.
Men din stemme er lidt skør.
Altså, den er anderledes end før.
Hvad? Lyder jeg skør? Der er da jer, der lyder skøre!
Når jeg blev ked af det,
lyttede jeg til tv'et.
Det var den eneste lyd, jeg kunne forstå.
Da jeg skulle starte i børnehaveklasse, var jeg meget nervøs.
Ville jeg kunne forstå dem?
Så er vi her!
Ser det ikke hyggeligt ud, Cece? Ser det ikke hyggeligt ud, Cece?
Ville de kunne forstå mig?
Hvem er hun?
Hej, jeg hedder Wendy.
Hej.
Hun har også et.
Hej med dig!
Har du lyst til at være med?
Okay.
Farvel, mor.
Sæt dig ved siden af mig!
Hej, allesammen. Jeg hedder Dorn, og jeg er jeres nye lærer.
Vi skal lære meget i år,
men i dag skal det handle om mundaflæsning.
Når man mundaflæser, ser man på folks munde, når de taler,
så de er nemmere at forstå.
Lad os prøve det.
Cece, vil du hjælpe?
Okay.
Godt. Hvad skal man holde øje med, når man mundaflæser?
- Læberne? - Ja! Netop.
Kan du fortælle mig, hvad jeg siger nu?
Jeg ved det ikke.
Det er fint. Hvad så nu?
Hej, Cece.
Hej, Cece?
Ja! Du lyttede og holdt øje med mine læber.
Og så forstod du det.
Det er mundaflæsning.
Du spekulerer måske på,
om vi lærte tegnsprog. Det gjorde vi ikke.
Dengang lærte mange døve børn kun at mundaflæse.
Det er lettere, når man holder øje med, hvordan folk ser ud.
Jeg er trist.
Jeg er trist!
Godt! Hvad så nu?
Jeg er glad! Jeg er glad!
- Jeg er glad! - Præcis!
Og jeg er glad, fordi du mundaflæser.
Godt, venner.
Når I kommer hjem,
så øv jer med jeres familie og venner.
I aften skal vi have farsbrød med kartoffelmos.
- Farsbrød med kartoffelmos! - Netop!
Men Dorn fortalte os ikke,
at det kan være meget svært at mundaflæse.
Når folk råber.
Hvad?
Eller har overskæg.
Eller taler med mad i munden.
Sommetider kan man slet ikke se folks læber.
Hvad?
"Is." Det var det, du sagde!
Jeg sagde faktisk "dessert."
Det er det samme.
- Nåh ja. - Men det værste er,
når alle taler samtidig.
Held og lykke med det.
Hvad?
Det er umuligt.
Fik I øvet jer i går?
Hvordan gik det?
Det der med at mundaflæse og forstå andre...
Det var så svært.
Og det var svært at forklare til andre.
Bortset fra i skolen. Bortset fra i skolen.
Mig og mine kammerater forstod det.
Alt var nyt og anderledes.
Og vi drev omkring på hver vores planet,
men vi var i det samme univers.
Men universet ændrede sig meget, da jeg blev ældre.
Er det ligesom den gamle klasse?
Nej, desværre.
Sådan en har de ikke her.
Så der er ikke andre som mig?
Måske synes de, jeg er mærkelig.
Nej. Du kan mundaflæse. Nej. Du kan mundaflæse.
Og far og jeg har købt det her splinternye og kraftige høreapparat.
Se lige.
Mor! Det er kæmpestort.
Jo, men... Det lyder som dit normale høreapparat,
men der er en stor forskel.
Du får en mikrofon med.
Den tager læreren på, og så kan du høre hendes stemme.
Du vil kunne høre alt, hvad hun siger.
Jeg ved snart ikke.
Cece. Prøv nu at tage det på.
Vent. Hvad sagde han?
Du undrer dig måske. Hvorfor bruger hun ikke undertekster?
De fandtes ikke, da jeg var barn.
Så jeg forsøgte at mundaflæse.
Nogle gange lykkedes det.
Det er frokosttid, Superlyn.
Jeg håber, du kan lige kødpølse!
Tak, Kødpålæg,
men jeg foretrækker stegt kødpølse.
Men for det meste var det umuligt.
Glem det. Jeg kan ikke mundaflæse en numse.
Hallo! Jeg så det. Hallo! Jeg så det.
To mod en.
Se! Hun har et høreapparat.
Vent. Hvad sagde hun?
Øh...
Hun kaldte hende... "Døvesen."
"Døvesen"? Det er ondt.
Døvesen.
Hvorfor griner du?
Det lyder bare sjovt!
Døvesen!
Døvesen.
Hvad gik der af mig?
Det lød måske sjovt,
men det var overhovedet ikke sjovt.
Måske er det bedre.
Åh nej.
Hej, Døvesen.
Mon de vil kalde mig Døvesen?
Farvel, Cece.
Og bare rolig.
Det bliver en skøn dag.
- Vi ses. - Ses, mor.
Hej, Carrie.
Johnnie, hvad er det?
Det er min radio.
Tænd for den!
- Jeg elsker den sang! - Også mig. - Jeg elsker den sang! - Også mig.
Også mig!
Den sang er for fed. Den skal på kur!
Hej!
Hun kommer nu!
Hej, fru Sinklemann.
Det er min mikrofon.
Du kan tage den om halsen.
Super. Tak, Cece.
Vi prøver igen.
Nåh ja.
Alt vel?
Fungerer den?
Velkommen, velkommen
Navnet er fru Sinklemann
Det var helt vildt, hvor tydeligt
jeg kunne høre fru Sinklemann.
Selv når hun vendte sig om,
forstod jeg hvert et ord.
Husk nu at lave lektierne
Dagen flyver afsted
Så lad os nu more os
Er du døv?
Måske.
Kan du høre det her?
Johnnie Wilson!
Sluk for den, og kom med mig. Nu! Sluk for den, og kom med mig. Nu!
I kan åbne jeres hæfter og tegne noget, som gør jer glade.
Vi ses om lidt.
Johnnie, din opførsel gør mig vred...
Halløj, fru Jones!
Du skal op på inspektørens kontor.
Inspektør Eckhart, der er en, som vil tale med dig.
Ikke sandt, Johnnie?
- Er du trist? - Åh nej!
Ønsker du dig langt væk?
Det var fantastisk.
Jeg kunne høre og forstå fru Sinklemann,
uanset hvor hun var.
Selv når hun var på
toilettet! toilettet!
Hvad griner du af?
Ikke noget.
Men det var løgn.
Det var noget.
Noget helt utroligt!
Ligesom når Superlyn bruger sit udstyr
til at kæmpe for retfærdighed.
Jeg kunne bruge mit høreapparat
til at være en superhelt.
Nogen kalder mig måske for Døvesen.
Men du kan kalde mig Superdøv!
PLASK!
Hvad skete der?
Ikke noget.
Chips?
Tak.
Mit navn er Laura. Og det er pænere end dit.
Du er sjov.
Vil du med hjem til mig en dag?
Okay.
Godt. Jeg har en plan.
Vi skal spise chokoladekage
og lave en pudeborg.
Og tegne og lege med min hund, Fluff.
Den er flot.
Tak.
Men min er flottere, ikke?
Okay.
Lad os lege spisestue.
Okay. Hvad er det?
Bare gå rundt om bordet. Det er sjovt.
Er det bare det?
Det bliver bedre. Bare fortsæt.
Nu, Fluff.
Nu!
Du skulle have set dig selv.
Kan du lide at være min ven, Superdøv?
Jeg styrer dig med min magiske tankekraft.
Du gør lige, hvad jeg siger!
Du kan ikke styre mig, doktor Antisød.
Angrib, Fluff!
Du kan tro nej, vovse.
Hvad siger du så, doktor Antisød?
Det er da ikke noget særligt.
Jo, det kan du tro. Se selv!
Hjælp! Hjælp!
Hvad gør man med "venner" som doktor Antisød?
Man ignorerer dem.
Hjælp!
Undskyld.
Ja. Husk nu,
jeg vil klædes ud som tvilling,
så tag en blå trøje og hvide bukser på i morgen.
Okay.
Jeg glemte at lave lektier.
Det har jeg glemt i årevis.
Det er den forkerte blå farve.
Helt ærligt. Nu er vi ikke ens.
Det er jeres nye klassekammerat Ginny.
Sæt du dig ved siden af Cece.
Er det et høreapparat?
Det er det vel.
Det tænkte jeg nok.
Superlyn er åndssvag.
Ingen kan lide ham og hans madkasse.
Superlyn er sej.
Næ. Det er for pattebørn.
Undskyld mig, Laura. Jeg talte ikke til dig.
Sådan er sangen ikke.
Jeg har snart fødselsdag.
Vil du med til pyjamasparty?
Det gider du da ikke, vel?
Det går nok ikke.
- Undskyld. - Ja, hun kommer ikke.
Hun er min bedste ven, ikke din. Hun er min bedste ven, ikke din.
Du kan ikke styre mig, doktor Antisød.
Vent, Ginny. Jeg vil gerne med alligevel.
Vil du med?
Fint. Så må du hygge dig.
Det skal vi nok.
Og det var så farvel til Laura og hej til Ginny.
Jeg krydsede fingre
og håbede, hun ville blive min bedste ven for evigt.
BASERET PÅ BOGEN AF CECE BELL
Jeg har det bedre nu End jeg havde i går
Da du pludselig dukkede op
Og hjalp mig den anden vej
Hvis vi holder sammen
Kan det blive til noget stort
En god idé tager form En god idé tager form
Jeg vil ikke sakke bagud
Jeg er ikke bange Når vi er sammen
Sammen kunne vi svæve på en lyserød sky
Jeg vil ikke sakke bagud
Jeg er ikke bange Når vi er sammen
Sammen kunne vi svæve på en lyserød sky
Tekster af: Mads Moltsen