Professor!
Hva er det?
Nummer 22!
Kom!
OMRÅDE 22 ATACAMA- ØRKENEN, CHILE
Det gikk.
Vakkert.
Vent til du publiserer…
Når du forteller verden…
Ingen må få vite noe om dette.
Hva?
Vi publiserer når alt er klart.
Vi må teste det i andre miljøer.
Jungler.
Havet, Arktis.
Ja.
Jeg forstår.
Det er så vakkert.
Hvem er det?
- Hei. - Hvordan går det?
Fint.
Fortell.
Hun snakker om sex og hvor fint hun har det.
Jeg sa jo det.
Selv de beste av oss kan miste kursen her nede.
Hvor er du? Du høres rar ut.
Å, det er bare… Jeg har snakket så lite engelsk.
Alt er bra. Men jeg må nok legge på.
Jeg ville bare si at jeg var glad i deg.
Greit. Ja, glad i deg.
Nei, nei!
Du klarte det.
Gratulerer.
Søsteren min.
Hva blir det til?
For jeg kan drepe deg her og nå.
Våre brødre og søstre minner oss på…
…for å forberede oss på
det evige liv som er lovet oss etter livet på jorden.
Måtte Gud gi oss styrke, trøst og tålmodighet
i denne vanskelige tiden.
Og måtte han gi oss alle
kraft til å fortsette fremover resten av våre liv
med sterk tro.
Så vi minnes disse menneskene…
…på dette vakre stedet i denne vakre stunden
hvor vi aldri skal miste deg igjen.
Når jeg står her foran disse 2 719 sjelene er det tydelig for meg at vi fremdeles…
…har et stykke igjen.
Rådskvinne Spiro, John Sugar. Hyggelig.
I like måte. Takk for alt du har gjort.
Selvsagt.
Sheriffbetjentene, rettsmedisineren, stabssjefen.
Alle er pågrepet.
Skitt.
Og førstebetjent Vega?
De leter fremdeles.
FBI.
- Stå i ro. - Ja da, ja da.
Iblant slipper de verste unna.
Jeg tviler på at han var den verste.
- Jeg vet ikke. - Ikke?
Peter Bruno.
Narkosalg og falske dødsattester er én ting.
Men å svindle til seg offentlig husleiestøtte
krever en helt annen form for tilgang.
Det må ha vært flere. Med noe så stort som brannsalget?
Jonathan Siegel støttet deg
- da du stilte til valg? - Det stemmer. I 1998.
Han kalte deg…
…en forkjemper for de forsvarsløse.
I den politiske verdenen er alt ett eneste langt kompromiss.
Dessverre.
- Og hvis du vil vinne dette spillet… - Betty.
Du har ikke vunnet. Du har tapt igjen.
Hvordan går det med deg?
Bra.
Vi har ikke snakket sammen noe særlig siden Vega.
Jeg lurer på hvordan det føles.
Det går greit.
Jeg har hørt på en podkast.
Lykkelig, sunn helse eller noe sånt vås.
Fyren sier at den viktigste grunnen til at kvinner lever lenger
er at menn ikke snakker sammen.
Mangelen på samtaler er helsefarlig.
- Uansett… - Stallings var ikke selvforsvar.
Ikke?
Jeg sa det var selvforsvar. Det var det ikke.
Det samme med Vega.
Etterpå var jeg… Tom, jeg var helt dårlig. Jeg klarte ikke å finne ut…
Hva feiler det meg?
Jeg husket ikke engang øyeblikket.
Det var blindt raseri.
Og jeg kan ikke…
Jeg trodde ikke jeg var sånn.
Du?
Verden er spart for to problemer.
Helt greit for meg.
Men Vega hadde en datter som var glad i ham. Stallings hadde en mor.
Men noen ganger kan vi bare være…
…litt bedre enn alternativet.
Du har vel rett.
Fem bokstaver. Et annet ord for fugleaktig?
Aviær.
Skitt, det passer.
Mr. Flybjerg.
Får jeg bli med?
Klart det.
- Et øyeblikk. - OK.
- Hei. - Hei.
- Alt bra med deg? - Ja.
Nei.
Saken din er ferdig.
Du er rastløs og vet ikke hva du skal gjøre.
Ja, litt.
Hva med en film?
De må da vise noe i svart- hvitt et sted i denne byen?
Ja, Out of the Past på The United.
Hvilken er det?
Det er Robert Mitchum. Han er i trøbbel med Jane Greer.
- Ligner ikke Robert Mitchum. - Det hender iblant.
- Skulle gjerne blitt med. - Du er opptatt.
Ja, med presentasjonen.
Alle må bidra.
- Glem meg, og slapp av. - Ikke slit deg ut.
- Vi skal fremdeles på stranden i morgen? - Selvsagt.
Nei, forresten.
Jeg ville ikke på kino.
Ja da. Kom igjen.
Er det sånn det er å være menneske?
Kom igjen, bror!
Kom igjen!
"På vei til en ny sak i Abu Dhabi."
"Hendrik løy om den siste gangen han så faren sin."
"Så stærflokker i flukt over Sassari."
Dr. Livingstone, formoder jeg?
Det er Stanley Ondaatje. Legg igjen en beskjed.
Stanley, det er meg. Ring meg.
Klar?
Ja.
Så fin du er.
Takk.
OK, har den.
Planetens største hav rett oppe i gata.
- Men jeg glemmer at det er her. - Som de fleste av oss.
Jeg har hatt det tungt.
Jeg føler jeg mister taket på hvem jeg er, hvor jeg er fra, hvordan jeg begynte.
Før så jeg alt så klart, men nå er jeg bare…
Jeg vet ikke. Det har vært tungt.
Ja, det ser jeg.
Så leit.
Skal vi dra tilbake til hotellet?
Er det feil av meg å bare ville sitte her med deg?
Hvis vi venter til vi ikke har det vondt før vi kan føle lykke, er stranden borte.
Det er en ting.
Milano.
Milano?
Jeg er ferdig med oppdraget her og skal videre til Milano.
Reiser du?
Ja.
Når?
Snart.
OK.
Dette har vært så fint.
Det har vært fint.
Så bli med.
- Bli med til Milano? - Se hvordan det er der.
Jeg har vært der. Det er kjempefint.
Se hvordan vi er.
Penelope, en venninne av meg, har en kafé i Cinque Vie.
Du sitter utenfor og drikker espresso
og ser på folk som går opp og ned Via Santa Maria hele dagen.
Bare reise herfra?
Hvorfor ikke?
Du trenger en pause. Oppdraget er fullført. Alle vennene dine har reist.
- Vi kommer godt overens. - Har alle vennene mine reist?
Hva holder deg her? Kriminaliteten?
Trafikken?
Hva holder deg her?
Ikke føl noe press med Milano. Bare tenk på det.
Det skal jeg.
Jeg gjorde en feil. Han vet det. Beklager.
Hva gjør jeg?
Alt i orden.
Da ses vi i kveld. OK, takk.
Ms. Fischer. Bilen står klar.
Takk.
- God aften, sir. - Vær så god.
Takk.
God aften. Vil du skrive deg inn?
Nei.
Sir. Unnskyld meg, sir.
Det er greit. Det er John Sugar.
Jeg er lei for det.
Det er en som vil snakke med deg.
VELKOMMEN TIL ACALICA LANSERINGSGALLA
John.
Mr. Sugar.
Senator Pavich.
En fornøyelse.
Velkommen til meg.
Hvor skal du?
Det er Pavich. Jeg må snakke med ham.
Det er ikke ham du ser etter.
Dette blir vanskelig. Men jeg er glad for din skyld.
Hva mener du?
Vent. Hvem er det?
Hvem er det?
- Bror. - Djen.
- Bror. Bror. - Djen.
Å, herregud.
Herregud, jeg har savnet deg sånn, bror.
Jeg vet det.
Jeg er så lei for det.
Hvor har du vært? I så mange år.
Det var så vondt å vite at du lette etter meg.
At du hadde det vondt.
Jeg sluttet aldri. Jeg lette overalt etter deg.
- Jeg vet det. - Jeg trodde du var død.
Hvordan?
- Herregud, som jeg har savnet deg. - Hvor var du?
Hva skjedde?
- Var det Henry? Gjorde han… - Nei. Henry ville aldri gjort meg noe.
Det var han som sa du var borte. Han fikk meg til å tro…
Fordi…
Fordi jeg ba ham om det.
Jeg kunne ikke treffe deg. Selv om det var vondt.
Jeg hadde en jobb å gjøre. Jeg kunne se at du ikke var klar.
Klar for hva? Hva slags jobb?
Vi hadde oppgaver alle sammen. Jeg kunne hjulpet deg.
Ikke med dette.
Du var ikke kjent her ennå. Du hadde nettopp kommet.
Og du hadde ikke sett det jeg hadde sett. Ikke bare skjønnheten, men…
Men grusomhetene også, ondskapen.
Mangelen på respekt for det hellige i naturen.
Og jeg kunne ikke dra deg inn i det arbeidet.
Det var for tidlig.
Hva slags arbeid? Hva snakker du om?
Observere og rapportere, det var oppdraget.
Du vet at det ikke er nok.
Ikke sant?
Jeg kunne ikke bare stå på sidelinjen og se planeten dø,
så jeg utviklet en teknologi.
- Ringene. - Ja.
- Det var deg. - Ja.
Og Henry støttet meg.
Og Ruby og de andre var imot det.
Så du…
Gjorde det jeg måtte.
Jeg sendte dem hjem.
Du avslørte oss.
Du fortalte menneskene at vi var her. Du ofret…
Vi ble jaget.
Noen av oss ble drept, vennene våre.
Djen, dette er galt. I gale hender. Du leker med noe du ikke kan kontrollere.
- Vi er klare til å begynne. - Vi kommer.
Jeg vet at dette er overveldende. Kan du ha et åpent sinn?
Og se hva jeg har skapt?
Og så kan du fortelle hva du føler.
Charlotte finner en stol til deg.
Vet hun det?
Hva jeg er? Hva vi er?
Vi prater mer etter showet.
Jeg er redd.
Søster, du er forandret.
Men du er også forandret.
Alle sammen, da er tiden inne. Vi går ut.
Går det bra?
Det begynner. Vi må gå ut.
Vi lever alle på denne helt unike planeten.
Skjør biosfære
som gjennom menneskelig handling, eller mangel på handling, raskt blir varmere.
Og det er derfor jeg grunnla Acalica-prosjektet for så mange år siden.
For å beskytte rikdommen på denne fantastiske planeten.
Og for å forsvare oss mot de som så skjødesløst ødela den.
Og i kveld, håper alt går bra…
…er Jorden endelig klar til å slå tilbake.
Det dere snart skal få se…
Vel, dere får se selv.
Er alle klare?
Kjør.
Og sist, men ikke minst, mine damer og herrer, la det bli…
…lys.
- John. - Ja?
Nå må jeg forsvinne igjen.
Lov meg det, bror.
Lov meg at du kommer og finner meg når du er klar.
Fordi… Hør.
De tror dette er til dem.
Dem.
De aner ikke…
…at dette er til oss.
"Finn John Sugar.
Prat med ham.
Hvordan er han? Hvordan har han det?
Skriv ned hva du ser, og send det til meg."
Det var alt. Resten var meg.
Resten var sant.
Resten var meg.
Hun har rett.
Du er helt fantastisk.
Sluttscenen i Den tredje mann.
Saken er avsluttet. Pågripelser er gjort.
Helten har vunnet.
Nå venter han i veikanten
på at jenta han elsker, skal løpe i armene på ham.
Det tror han iallfall.
Men helten er en tåpe.
En amerikaner ute i en verden han ikke forstår.
Og hans store kjærlighet går forbi…
…uten å se på ham.
Kanskje var jeg ikke totalt overrasket.
Kanskje jeg hadde hatt en mistanke innerst inne.
Søsteren min.
Charlotte. Dette stedet.
Kanskje jeg visste det, men bare ville tro noe annet.
Men jeg hadde en avtale jeg ikke måtte gå glipp av.
Haka.
- Hva? - Du løfter den.
- Det gjør jeg ikke. - Bror, du gjorde det.
Ji, du snakker bare piss.
Igjen. Raske slag.
OK, OK! Hva skjer, baby? Er du klar?
- Noen bilder til sosiale medier? - Selvsagt.
Kan vi få det gjort? Kom hit.
Film alt sammen. Bare film alt.
Hei.
Ja?
Rett tilbake til avrusning.
Etter kampen. Ikke noe kasino eller nattklubb.
Han foreslo en "alkoholfri strippeklubb".
- Hva? - Jeg spurte om det fantes.
Jævla Ji. Lillegutt skal rett tilbake.
Det inngår i servicen. En del av jobben.
Men ikke den eneste delen. Se på dem.
Ja.
De ville ikke vært sammen uten deg.
Ja, den delen føles bra.
Val. Takk.
Greit. Vi snakkes.
Ja. Ja.
Yo, Sugar. Hvor skal du?
Jeg ville si ha det, men du var opptatt.
- Går du glipp av kampen? - Nei da.
Men det kan hende jeg ikke får truffet deg etterpå.
OK.
Takk.
Vær så god.
Yo, jeg sølte til dressen din.
Jeg har flere.
Det er helt sikkert.
Danny?
Ned med haka.
Det var 70-tallet, 80-tallet og til og med 90-tallet.
Du dro til Vegas og viste filmen.
Og hvis du var heldig og hadde lagd noe bra,
sloss kinoene med nebb og klør for å få vise filmen din.
Nå har filmbransjen sett sine bedre dager.
Men jeg kan i hvert fall komme til lunsj når jeg vil.
Det skulle bare mangle. Du bygde opp stedet.
Hvordan går det med deg?
Hva?
Ingenting. Jeg snakket med Melanie her forleden og…
Og hva? Fortalte hun det?
Om meg… Hvor jeg kommer fra.
Sugar, du kommer fra Ohio. Det vet alle.
Ta det rolig.
Når det handler om privatlivet mitt, har du alltid vært diskré.
Jeg skal selvsagt gjøre det samme.
Nesten.
- Gleder du deg? - Ja, jeg er litt nervøs også.
Han var ikke den eneste grunnen til at jeg kom hit i dag.
OK.
Jeg har et spørsmål som har plaget meg litt.
Og jeg visste ikke hvem andre jeg kunne spørre.
Så spytt ut.
Hva tenker du om meg?
Siden vi så hverandre sist. Virker jeg annerledes?
Hvordan da?
Noen av vennene mine…
Vennene mine fra Ohio…
De var…
Du advarte mot assimilering.
Hvis man ble værende her lenge kunne man bli forandret.
Og hadde vennene dine rett?
Jeg har gjort noen ting mens jeg har vært her. Ting jeg…
Ting jeg aldri trodde jeg kunne gjøre.
Tvil, sinne, ambisjoner, synd.
Det er overalt, vokser på trærne.
Det er vanskelig å unngå å bli påvirket. Kanskje umulig.
Men det er ikke bare negativt.
Vi har noen fine ting også.
Som film.
Noen filmer.
Og noen mennesker.
Og stranden og Lakers.
Og hunden som snart kommer i limousin.
Men så mye kan jeg si, og jeg mener det som et kompliment.
Du blir aldri som oss kaliforniere.
Du ligner sikkert ikke noen hjemme i Ohio heller.
Hva jeg tenker om deg?
Du er Sugar.
Takk.
For hva? Det er din hund.
Hei.
Hei, kompis.
Jeg skulle finne søsteren min når jeg var klar. Hva betyr det?
Men nå foreløpig…
…finner jeg meg til rette. Jeg fikk kameraten min tilbake.
Og vi skal treffe noen nye folk.
Jeg skal se film.
Vi skal til hundeparken.
Det er planen.
Kanskje finne en ny sak.
Kanskje ikke.
Vi får se hvordan det går.
Jeg vet bare…
…at dette stedet…
…disse folkene…
Det er godt å være hjemme.
Tekst: Trine Haugen