Professor!
Hvad er der sket?
Nummer 22!
Kom med!
OMRÅDE 22, ATACAMAØRKENEN I CHILE
Det virkede.
Smukt.
Vent, til du publicerer…
- Når du fortæller verden… - Ingen må vide noget om det.
Hvad?
Først når det er klar.
Vi er nødt til at teste det i andre miljøer.
Jungler, have, Arktis.
Ja. Jeg forstår.
Her er så smukt.
Hvem er det?
- Hej. - Hvordan går det?
Fint.
Fortæl mig det.
Hun taler om sex, og hvor herligt hun har det.
Jeg sagde det jo. Selv den bedste af os kan komme på afveje hernede.
Hvor er du? Du lyder underlig.
Det er bare, fordi mit engelsk er rustent.
Alt er fint. Men jeg må hellere løbe.
Jeg ville bare sige, jeg elsker dig.
Okay. Jeg elsker også dig.
Nej, nej, nej!
Du gjorde det.
Tillykke.
Min søster.
Hvad vælger du? For jeg kan sagtens dræbe dig.
Vore brødre og søstre er en påmindelse…
…for at forberede os på det evige liv, som er lovet os efter livet på Jorden.
Må Gud give os alle styrke, trøst og tålmod i disse vanskelige tider.
Og må han give os alle udholdenhed til at fortsætte i vore sidste dage
med den dybeste tro.
Så derfor husker vi disse mennesker
på dette smukke sted i dette smukke øjeblik,
hvor vi aldrig mister jer igen.
Når vi står foran disse 2719 sjæle, er det tydeligt for mig, at vi stadig…
TIL MINDE OM DE UKENDTE DØDE I 2025
…har lang vej igen.
Byrådsmedlem Spiro, John Sugar.
- Ja. - En fornøjelse.
Det er også mig en fornøjelse. Tak for alt det, du har gjort.
Ingen årsag.
Betjentene, retslægen, stabschefen…
De er alle blevet anholdt.
Pis.
Hvad med kommissær Vega?
De leder stadig.
FBI.
- Stå stille. - Javel.
- Af og til slipper de værste væk. - Jeg tvivler på, han var den værste.
- Det ved jeg ikke. - Ikke?
Peter Bruno.
At sælge stoffer og forfalske dødsattester er én ting.
Men at stikke boligtilskud i lommen… Det er noget helt andet.
Der må have været andre. Noget så stort som brandudsalget?
Jonathan Siegel. Han var en af dine første støtter,
- da du stillede op, ikke? - Jo. Det var i 1998.
Han kaldte dig vores næste store forsvarer af de forsvarsløse.
I denne verden, i politik, er det ét langt kompromis.
Gid det var anderledes.
- Og vil man vinde det her spil… - Betty.
Du har ikke vundet. Du har tabt igen.
Hvordan har du det?
Godt.
Vi har ikke talt så meget sammen siden Vega.
- Hvordan har du det med det? - Det er fint nok.
Jeg har lyttet til en podcast. Happy, Healthy Wellness eller sådan noget.
Han siger, at hovedårsagen til, at kvinder lever længere, er, at mænd ikke taler.
Mangel på samtale er ødelæggende for helbredet.
- Hvorom alting er… - Stallings var ikke selvforsvar.
Ikke?
Jeg sagde, det var selvforsvar, men nej.
Og det var det samme med Vega. Bagefter havde jeg det elendigt.
Jeg kunne ikke finde ud af, hvad der var galt med mig.
Jeg kunne ikke engang huske det. Det var blindt raseri.
Og jeg kan ikke…
Jeg kan ikke finde ro i, hvem jeg troede, jeg var.
Du…
To slyngler mindre i verden. Fint med mig.
Ja, men Vega havde en datter, der elskede ham. Stallings havde en mor.
Somme tider kan vi kun være en lille smule bedre end alternativet.
Det har du nok ret i.
Hvad er et ord på fem bogstaver for fuglelignende?
Aviær.
Det dur sgu.
Mr. Flybjerg.
Må jeg gå med?
Ja da.
- Øjeblik. - Javel.
- Hej. - Hej.
- Har du det godt? - Ja.
Nej, du har ej.
Sagen er forbi. Du er rastløs og ved ikke, hvad du skal stille op med dig selv.
Lidt.
Hvad med en film? De må da vise en sort-hvid film et sted i byen.
Ja, Fanget af fortiden spiller i The United.
Hvad er det for en?
Det er Robert Mitchum. Han er helt forgabt i Jane Greer.
Det lyder ikke som Robert Mitchum.
Den slags sker.
- Jeg ville gerne med. - Nej, du har travlt.
Ja, det er den her præsentation.
Alle mand på dækket.
- Glem mig. Tag du ud og slap af. - Arbejd nu ikke for hårdt.
- Tager vi stadig på stranden i morgen? - Selvfølgelig.
Ved nærmere eftertanke var jeg ikke i humør til en film.
Fortsæt.
Er det sådan, det er at være menneske?
Kom nu, makker. Kom nu!
Kom så!
"På vej til en ny sag i Abu Dhabi."
"Hendrik løj om, hvornår han sidst havde set sin far."
"Så stære samles i sort sol over Sassari."
Dr. Livingstone, antager jeg? Det er Stanley Ondaatje.
Læg en besked.
Stanley, det er mig. Ring.
Klar?
Ja.
- Du er smuk. - Tak.
Jeg har det.
Planetens største hav for enden af vejen, og alligevel glemmer jeg, at det er her.
Det gør de fleste af os.
Jeg har haft det svært på det seneste.
Jeg føler, jeg mister grebet om, hvem jeg er, hvor jeg er fra, hvordan jeg begyndte.
Førhen havde jeg en klar fornemmelse, men nu er jeg bare…
Jeg ved det ikke. Jeg har haft det virkelig svært på det seneste.
Det kan jeg godt se.
Det er jeg ked af.
Skal vi tage tilbage til hotellet?
Er det forkert, hvis jeg bare vil blive her med dig på stranden?
Jeg tror, at hvis vi venter med at være lykkelige, indtil smerten er væk,
så er stranden forsvundet.
- Nu skal du høre. - Ja?
Milano.
Milano?
Mit arbejde her er klaret.
Så jeg skal til Milano til debriefing og genudsending.
- Rejser du? - Ja.
- Hvornår? - Snart.
Okay.
Det har været hyggeligt.
Det har det.
Tag med mig.
- Tag med dig? Til Milano? - Se, hvordan der er.
Jeg har været der. Der er dejligt.
Se, hvordan vi er.
Penelope, en af mine venner, har en café i Cinque Vie.
Man sidder udenfor på stole og drikker sin espresso
og betragter folk promenere på Via Santa Maria hele dagen.
- Så bare pakke og rejse? - Hvorfor ikke?
Du har brug for en pause. Jobbet er ovre. Du… Alle dine venner er væk.
- Vi kommer godt ud af det. - Alle mine venner er væk?
Hvad holder på dig? Kriminaliteten?
Trafikken?
Hvad holder på dig?
Intet pres over Milano. Men overvej det.
Det skal jeg nok.
Jeg kvajede mig. Han ved det. Undskyld.
Hvad gør jeg?
Så ses vi i aften. Okay, tak.
- Ms. Fischer. Deres bil er klar. - Tak.
Godaften, hr.
- Værsgo. - Tak.
- Godaften. Vil du skrive dig ind? - Nej.
Undskyld, hr.
Det er i orden. Det er John Sugar.
Undskyld.
Der er en, der vil møde dig.
VELKOMMEN TIL ACALICA LANCERINGSGALLA
John.
Mr. Sugar.
Senator Pavich.
En fornøjelse. Velkommen i mit hjem.
- Hvor skal du hen? - Det er Pavich. Jeg må tale med ham.
Det er ikke ham, du leder efter.
Det her bliver svært. Men jeg er glad på dine vegne.
Hvad mener du?
Vent. Hvem er det?
Hvem er det?
- Bror. - Djen.
- Bror. Bror. - Djen.
Åh gud.
Gud, hvor har jeg savnet dig, min bror.
Jeg ved det godt.
Jeg er ked af det.
Hvor har du været? Alle de år.
Det gjorde så ondt at vide, at du ledte efter mig, og at du led.
Jeg holdt aldrig op… Jeg ledte efter dig overalt.
- Det ved jeg. - Jeg troede, du var død.
Hvordan?
- Gud, hvor har jeg savnet dig. - Hvor har du været?
Hvad skete der?
- Var det Henry? Har han… - Nej. Henry ville aldrig gøre mig ondt.
Det var ham, der fortalte mig, du var død. Han lod mig tro, at han…
Fordi jeg bad ham om det.
Jeg kunne ikke se dig, hvor ondt det end gjorde.
Jeg havde et arbejde at udføre. Jeg kunne se, du ikke var klar.
Klar til hvad? Arbejde? Jeg havde også et arbejde. Jeg kunne have hjulpet dig.
Ikke med det her.
Du kendte ikke det her sted endnu. Du var lige ankommet.
Og du havde ikke set det, jeg havde set. Ikke kun skønheden,
men også rædslerne, ondskaben.
Deres tilsidesættelse af naturens hellighed.
Og jeg kunne ikke trække dig med ind i det arbejde.
Det var for tidligt.
Hvilket arbejde? Hvad taler du om?
Observer og rapporter. Det var vores mission.
Du ved, det ikke er nok.
Ikke?
Jeg kunne ikke bare se passivt til, mens planeten døde.
Så jeg skabte en teknologi.
- Cirklerne. Det var dig. - Ja.
Og Henry støttede mig.
Og Ruby og de andre var imod det.
- Så du… - Gjorde det nødvendige.
Jeg sendte dem hjem.
Du afslørede os.
Du fortalte menneskene, vi var her. Du ofrede…
Vi blev jaget. Nogle af os blev dræbt. Vores venner.
Djen, det er forkert. I de forkerte hænder…
Du leger med noget, du ikke kan styre.
- Vi er klar til at begynde. - Et øjeblik.
Jeg ved, det er meget at fordøje. Kommer du med et åbent sind?
Vil du se, hvad jeg har skabt? Og så kan du fortælle mig, hvad du føler.
- Charlotte finder dig en stol. - Ved hun det?
Hvad jeg er? Hvad vi er?
Vi taler efter showet.
Jeg er bange.
Søster, du har ændret dig.
Men du har også ændret dig.
Så er det nu, alle sammen. Lad os gå udenfor.
Har du det godt?
Det begynder nu. Vi må hellere gå ud.
Vi lever alle på denne helt unikke planet.
En skrøbelig biosfære,
som gennem menneskelig handling, eller mangel på samme, bliver varmere.
Derfor igangsatte jeg Acalica-projektet for mange år siden.
For at beskytte denne utrolige planets rigdomme.
Og for at beskytte den mod dem, som så skødesløst ødelægger den.
I aften… Lad os håbe, det går godt.
…er Jorden endelig klar til at kæmpe imod.
Det, I nu bliver vidner til…
Bare vent og se.
Er alle klar?
Værsgo.
Og sidst, men ikke mindst, mine damer og herrer, der skal være…
…lys.
- John. - Ja?
Nu må jeg rejse igen.
Lov mig, bror.
Lov mig, at du finder mig, når du er klar.
For… Lyt.
De tror, det er for deres skyld.
Deres.
De har ingen anelse om, at det er for vores skyld.
"Mød John Sugar.
Indled en samtale.
Hvordan er han? Hvordan har han det?
Nedfæld dine indtryk, og send mig dem."
Det var alt. Resten var mig.
Resten var sandt.
Resten var mig.
Hun havde ret.
Du er fantastisk.
Den sidste scene fra Den tredje mand.
Sagen er afsluttet. Der er foretaget anholdelser.
Helten har vundet.
Det eneste, der er tilbage, er, at han venter i vejkanten på,
at den pige, han elsker, skal kaste sig i armene på ham.
Det tror han i hvert fald.
Men helten er en tåbe.
En amerikaner på rejse i en verden, han ikke forstår.
Og hans store kærlighed går forbi ham…
…uden at skænke ham et blik.
Måske var jeg ikke komplet overrasket.
Måske havde jeg inderst inde forventet det fra begyndelsen.
Min søster. Charlotte. Det her sted.
Måske vidste jeg det, men ønskede at tro noget andet. Jeg ved det ikke.
Jeg vidste bare, jeg havde en aftale, jeg ikke måtte gå glip af.
Hagen.
- Hvad med den? - Du løfter den.
- Vel gør jeg ej. - Bror, det gjorde du helt bestemt.
- Ji, du er fuld af lort. - Igen. "Shoeshine".
Okay, okay. Hvad så, skatter? Er du klar?
- Må jeg få lidt optagelser til SoMe? - Ja da.
Kan vi lige fikse det? Kom.
Film alt det her. Få det hele med.
- Du… - Ja?
Direkte tilbage til afvænning.
Efter kampen. Ingen kasinoer, natklubber eller noget.
Han prøvede at overtale mig til en rusmiddelfri stripklub.
- Hvad? - Jeg spurgte, om det fandtes.
Den skide Ji. Men jeg skal nok sende knægten tilbage.
Det er skam alvor. Det er en del af jobbet.
Men ikke den eneste del. Se dem lige.
Ja.
De ville ikke være sammen, hvis det ikke var for dig.
Ja, den del føles godt.
Val… Tak.
Godt. Vi tales ved.
Ja. Ja, hej.
Sugar! Hvor skal du hen?
Jeg ville sige farvel, men du var optaget.
- Går du glip af kampen? - Nej, selvfølgelig ikke.
Men du har så mange folk omkring dig. Jeg ser dig nok ikke bagefter.
Nå, okay.
Tak.
Det var så lidt.
- Nu svinede jeg dit jakkesæt til. - Jeg har andre.
Det har du nemlig.
Du, Danny.
Ned med hagen.
Det var i 70'erne, 80'erne, selv 90'erne.
Man tog til Vegas og fremviste sin film.
Og var man så heldig at have lavet noget godt,
ville biograferne kravle gennem glasskår for at få lov at vise ens film.
Nu har filmbranchen set bedre dage.
Men jeg kan i det mindste stadig komme og få frokost, når jeg vil.
Det vil jeg da håbe. Du skabte stedet her.
Hvordan har du det?
Hvad?
Ikke noget. Jeg talte bare med Melanie forleden, og…
Og hvad? Fortalte hun dig det?
Det om mig, og hvor jeg kommer fra?
Sugar, du er fra Ohio. Det ved alle.
Bare rolig.
Hvad angår mit privatliv, har du altid været diskret.
Det mindste, jeg kan gøre, er at gengælde det.
Næsten.
- Er du spændt? - Ja, og lidt nervøs.
Han er ikke den eneste grund til, at jeg besøger dig i dag.
Okay.
Jeg har et spørgsmål, der har naget mig.
Jeg vidste ikke, hvem jeg ellers skulle spørge.
Sig frem.
Hvordan fremstår jeg?
Siden vi sidst mødtes. Fremstår jeg anderledes?
Hvordan anderledes?
Nogle af mine venner…
…venner fra Ohio var…
De advarede mig altid om assimilation.
Jo længere man blev her, desto mere forandrede det en.
Havde dine venner ret?
Jeg har gjort nogle ting, mens jeg har været her. Ting, som jeg…
Ting, som jeg ikke troede, jeg var i stand til.
Tvivl, vrede, ambition, synd.
Det er overalt. Vokser på træerne.
Det er svært ikke at blive påvirket. Måske endda umuligt.
Men det er ikke alt sammen skidt.
Vi har også gode ting.
Såsom film.
Såsom nogle film.
Og nogle mennesker.
Og stranden og Lakers.
Og hunden, som snart ankommer i en limousine.
Men én ting vil jeg sige. Og jeg mener det som en kompliment.
Du bliver aldrig som os californiere.
Du er garanteret ikke engang som nogen fra Ohio.
Hvordan fremstår du?
Du fremstår som Sugar.
- Tak. - For hvad? Det er din hund.
Hej. Hej, min ven.
Min søster bad mig finde hende, når jeg var klar.
Jeg ved ikke engang, hvad det betyder.
Men lige nu…
…finder jeg mig til rette.
Min makker er tilbage.
Vi skal møde nye mennesker.
Jeg skal se nogle film. Vi tager i hundeparken.
Det er planen.
Måske finder jeg en ny sag.
Måske ikke.
Vi ser, hvad der sker.
Jeg ved bare…
…at dette sted…
…disse mennesker…
Det er godt at være hjemme.
Tekster af: Cecilie Hassenkam