Aš stengiausi.
Tikrai, kiek tik galėjau.
Ne!
Iš visų jėgų.
Bet čia kai kurie žmonės vadovaujasi smurtu.
Ir jie, regis…
kitokios kalbos nesupranta.
Sergėjus Oheda?
PRIEŠ DVI DIENAS
Kartoju, man tai nepatinka. Prasta mintis.
Jau sakei.
Nes aš taip manau.
Pats sumautas šėtonas jam skolingas.
Būtent. Jis pažįsta visus reikiamus žmones.
Jis paprašys paslaugos už paslaugą.
Klausyk, siūlau pabandyti veikti pagal įstatymus.
Dabar tu turi įrodymų, ne vien vaizdo įrašą.
Pranešk, kam reikia, žmogau.
Klausyk, kas suskubs į pagalbą? Farai?
Pats pagalvok…
Merija?
Suprask. Na, tas išpardavimas – ne šerifo pavaduotojo lygio reikalas.
Jei priimsim netinkamą sprendimą, Tomai,
Deniui galas.
Vega įspraudė mane į kampą.
Mes neturim laiko, man reikia Sergėjaus pagalbos.
Paskambink jam.
Susitark. Aš nuvažiuosiu pas Denį. Pažiūrėsiu, kaip jis.
Gerai, kaip pasakysi.
Atmink, tai yra šerifo teritorija. Jie tave seks.
Taip. Stebės ir klausysis.
Iki greito.
- Vera Novak? - Kas, jei taip?
- Kai ką tau turiu. - Tikrai?
Stebės ir klausysis.
- Vega. - Noriu jį pamatyti.
O aš noriu pamatyt Dži. Rytoj.
Gerai, prieš imdamasis veiksmų noriu jį pamatyti,
įsitikinti, kad jam viskas gerai.
Duodu žodį, kad jam viskas gerai, bet jei jau nori,
- gali atvažiuoti. - Jau važiuoju.
Rabino!
Duris!
Sveikas.
- Labas. - Kaip tu?
Normaliai.
Tikrai?
Taip, neišsimiegojau, bet šiaip viskas gerai.
Smagu tave matyti.
Ačiū, kad aplankei, žmogau. Atleisk, kad taip nutiko,
turbūt esu blogiausias tavo klientas.
Ne, Deni, nesi. Tikrai ne.
Taip, bet aš tau nemoku. Veliuosi į nemalonumus, neklausau tavęs.
Verti mane skaičiuoti savo kostiumus.
Na, turėjai juos susiskaičiuoti nuo pat pradžių.
Tas tiesa.
Taigi…
Turime problemą.
Ką tu nori pasakyti? Ar Dži viskas gerai?
Taip, jam viskas gerai. Kol kas.
Kalbu apie tai, kad patekai už grotų, kad tave areštavo.
Tai tik pretekstas.
Visa tai susiję su Dži ir Vega.
Jis žino apie Dži?
Gerai, aišku. Ką tas faras galvoja?
Ko jis nori?
Deni, paklausyk manęs. Privalai manim pasitikėti, gerai?
Ko jis nori, bliamba, Šugeri?
Jis nori mainų.
Ką?
- Mūnai. Laikas. - Pala, aš ką tik atėjau.
- Tu juk to nedarysi, tiesa? - Deni, paklausyk manęs.
Ne, prašau, aš…
- Laikas. - Dar… Aš rimtai, tu negali to daryti.
Deni, paklausyk. Kas bebūtų, kaip tai beatrodytų…
Jokių mainų… Aš, bliamba, tik…
Ne, nedaryk to!
Šugeri, nedaryk to!
Gerai jau, gerai! Gerai!
Nereikia!
Sveikas, Stenli, kaip sekas?
Labai atsiprašau, kad trukdau. Aš…
Viskas gerai?
Nežinojau, kam skambinti, todėl…
Gerai. Kur esi?
Tai tik kvailas paukštis.
Bet tu jį mylėjai.
Dukros užaugo, gyvena atskirai.
Žmona paliko mane dėl humanitarinių mokslų dėstytojo.
Humanitarinių mokslų.
Kas tai bebūtų.
Matai spyglius?
Šitaip jie ginasi nuo žolėdžių.
Yra tokia Pikaso citata apie jaunystę…
Kažkaip… Bandau ją prisiminti.
Supranti, mano protas…
Gal nori prisėsti?
Būtų ne pro šalį.
Prisėdam.
Žmogau.
Stenli, aš nesu mokesčių teisės advokatas.
- Ką? - Ir negyvenu Kovinoje.
Gerai, o kur tu gyveni?
Noriu pasikalbėt su tavim, Stenli. Noriu pasikalbėt apie senatorių Pavičių.
- Pavičių? - Taip,
jis priėmė tave į darbą.
Tai susiję su kažkokiu projektu.
Nenoriu tavęs nuvilti,
kas tu bebūtum, bet aš tau nieko nesakysiu.
Pasakysi, Stenli.
Stenli, palauk, paklausyk manęs.
Prašau.
Taigi, visos tos kalbos apie TV šou, domėjimasis augalais,
gailestis dėl mano papūgos Mončio, visa tai – melas?
Ne.
Tai ne melas. Man patiko tavo draugystė. Ir tebepatinka.
Tu man labai patinki, Stenli, man tiesiog reikia tavo pagalbos.
Gerai, keturi apskritimai.
Kas jie tokie?
Jie vis iškyla. Nežinau, ką jie reiškia.
Manau, Pavičius su žmogaus vardu Henris Torpas pagalba…
Manau, jis išdavė daugybę mano mylimų žmonių.
Jis privertė juos slėptis, ir aš… Aš nežinau, kodėl.
Nežinau, kodėl, nežinau, kas nutiko,
bet, manau, tai susiję su tais keturiais apskritimais, ir man reikia tavo pagalbos.
Prašau. Keturi apskritimai.
Tai ne apskritimai.
Tie apskritimai – troposferiniai mazgai.
Troposferiniai mazgai?
- Jie naudojami kaip ginklai? - Ne.
Nieko panašaus. Ne, jie padeda klimatui.
- Kaip jie padeda klimatui? - Taip, kaip mes norime.
Išsklaido šiltnamio efektą sukeliančias dujas,
didina deguonį, mažina anglies dvideginį,
optimizuoja pasėlių derlių,
slopina gaisrus, saugo nuo staigių potvynių ir taip toliau.
Džonai, tai gali pakeisti pasaulį.
Tiesiogine prasme.
Tai tavo išradimas?
Dieve, ne. Esu tik vienas iš inžinierių.
Aš tik padėjau tobulinti, viską parengti.
Aš iškėliau teoriją…
Bet ši technologija yra pažangesnio lygio. Tai nėra ginklas.
Ne, aš nė už ką…
Taip, bet ji tave baugina.
Tikrai, tai parašyta tavo veide. Net dabar tu abejoji. Kodėl?
Taip, na, mums reikia kažką daryti.
Planeta miršta! Mes įžiebėm gaisrą pasaulyje.
Štai kas mane baugina.
Bet, taip, šitokia galia? Dėtis dievais?
Tik kvailys šito neišsigąstų, tad…
- Turiu atsiliepti… - Aš jau eisiu.
Stenli…
- Sveikas. - Viskas sutarta.
- Tu susitinki su Sergėjum. Būk atsargus. - Gerai, ačiū.
VEL MOBILUSIS
- Alio? - Kaip Dži?
Zyzia ir dejuoja, lyg tai jis būtų kalėjime.
Na, jam detoksikacija, supranti?
Nuotaikų kaita – normalus dalykas.
Taip, puikiai suprantu.
Lik ten, Vel.
Prižvelk jį.
- Gerai, bose. - Gerai, dabar negaliu kalbėti.
Paskambinsiu vėliau, gerai?
- Pone Šugeri. Kaip malonu. - Diegai.
Sėdėjau kabinete ir užsiiminėjau niekais,
kai atėjo tėtis ir pasakė, kad norit su juo susitikti.
Įsivaizduojat jo veidą?
Jis buvo labai laimingas.
Galiu?
Žinai, kad nesinešioju ginklo, Diegai.
Žinau.
Atsiprašau.
Atsargumo priemonė.
Sergėjus Oheda.
Kartelio „Los Universales“ galva,
laisvas pavadinimo vertimas reikštų „mes esame visur“.
Kartą, labai seniai, aš jam dirbau.
Žinoma, jis pasakytų, kad atlikau tik pusę darbo,
o jis ne iš tų, kurie tenkinasi puse darbo.
Puikiai atrodai.
- Ačiū. - Sėskis.
Kaip aš atrodau?
Pasenęs.
Klausyk, stengiuosi elgtis su tavim maloniai.
Tu atėjai pas mane.
Nenori, kad maloniai su tavim elgčiausi?
Noriu, bet ne tai svarbiausia.
Tu turi neužbaigtų reikalų,
o aš kartais galiu juos užbaigti.
Supranti, tu man, aš – tau.
Man atrodo, kad būtent dėl to praeityje kilo bėdų.
Supranti, kai mudu tai pamiršome.
Tu esi sąžiningas su manim.
Ne visada su tavim sutinku, bet tu sąžiningas.
Tai labai retas bruožas.
Pažįsti tokį Bad Bunny?
Esu apie jį girdėjęs.
Skrendu pas anūkę į Majamį, kad jį pamatyčiau.
Smagu.
Ji miela, bet nelabai to laukiu.
Taigi, policininkas?
Kuo jis…
Rėjus Vega. Jis tau dirba.
Prižiūri tavo išpardavimo verslą.
Šitiek daug verslų daugiau nei 50-yje šalių…
Taip, tapatybės vagystės, sukčiavimas apgyvendinimo rinkoje, atmilžis.
Šimtų milijonų vertės federalinės sutartys,
naudojantis benamiais ir narkomanais.
Na, tai nešvarus verslas, Sergėjau, net pagal tavo standartus.
Džonai, visas pasaulis yra nešvarus verslas.
Tik nepradėkim vėl dėl to ginčytis.
Prašau.
Taigi, ką man su tuo policininku daryti?
- Nužudyti jį? - Ne.
Jis laiko kalėjime mano klientą.
Ir bando įvaryt mane į kampą, tad, supranti, liepk jam atsitraukti.
Tegul paleidžia mano klientą.
Ir viskas?
Viskas.
O aš?
Kas man už tai?
Aš užbaigsiu darbą.
Štai taip ir vėl įsipainiojau į Sergėjaus Ohedos reikalus.
Regis, kažkas paverkė tėtukui ant peties.
Darome tai, ką privalom daryti, Rėjau.
Paleisk jį.
Paleisti?
Žiūri per daug filmų, Šugeri. Niekas taip nebekalba.
Viskas baigta, Rėjau. Sergėjus gali užkalt tave statinėje ir išmest ją į vandenyną
nė nemirktelėjęs.
Gerai. Na, šiek tiek užtruks, kol paslėpsi visus pėdsakus.
Tad klastok savo dokumentus, daryk viską, ką reikia.
Bet noriu, kad Denis išeitų į laisvę šįvakar pat.
Viskas baigta.
Klausau.
Pasirodo, aš neturiu tavo telefono numerio.
- Mažai kas jį turi. - Aišku. Pavakarieniaujam?
Dar nė penkių nėra. Restoranas dar uždarytas.
Aišku. Gal užsisakom į kambarį?
Tavo ar mano?
„Mes lekiam greitkeliu palei Ramųjį vandenyną ir sukam kairėn.
Vandenynas atsiveria prieš akis,
mums važiuojant vėjo košiamais keliukais į istorinį San Simeoną.“
„Vėjo košiamais keliukais…“
Skamba viliojančiai.
Kaktusas.
Taip… Jį padovanojo draugas.
Jis gražus.
Mano kambaryje nėra patefono.
Kodėl tavo kambaryje yra patefonas?
Nežinau.
Turi plokštelių?
Ne.
Bet turi patefoną?
Nesąžininga.
Iš kur tu?
Klausimai. Prasideda.
Iš Meriono, Pensilvanijos. Visai šalia Filadelfijos.
Turi brolių ar seserų?
Nei brolių, nei seserų, nei vaikų.
Aš viena.
Tėvai?
Mes nebendraujam.
Kodėl?
Dėl milijono priežasčių.
Jiems nepatinka tai, ką aš darau.
Jiems nepatinka ugningas humanitarizmas?
Gali patikėti?
Jie konservatyvūs.
Jie nori, kad gyvenčiau seniai nebeegzistuojančiame pasaulyje…
Kai viskas buvo…
Nežinau.
Nesudėtinga?
Bet aš to negaliu ir nenoriu, todėl mes nebendraujame.
Apgailestauju.
Neturėčiau tau to sakyti.
Ne, kodėl neturėtum?
Nes nepažįstu tavęs.
Ką tik sužinojau tavo telefono numerį.
- Mėgstamiausi ledai – mėtiniai. - Prisiminsiu.
Tavo eilė. Iš kur tu?
- Galime šį klausimą praleisti? - Ką? Jis lengviausias iš visų.
Ne, lengvesnis yra apie ledus. Mano mėgstamiausi – pistacijų skonio.
Šeima?
Sesuo.
Džen.
Kokia ji?
Ji…
Ji ne…
Ji buvo protinga.
Protingiausia iš visų.
Ji buvo…
Mėgo mįsles, supranti, spręsti problemas
ir visada turėjo tvirtą nuomonę.
Na, ji turėjo savo nuomonę ir nenurimdavo…
kol neįrodydavo savo tiesos.
O tai jai puikiai sekdavosi.
Taip.
Ji buvo miela.
Mylinti. Žinai, labai mylinti, bet ir neperkalbama.
Pirmas su ja susijęs prisiminimas…
Pirmas jausmas, kurį prisimenu,
supranti, yra nieku gyvu jos nenuvilti.
Ji buvo…
Ji buvo ypatinga.
Kas jai nutiko?
Nežinau.
Ji mirė.
Užjaučiu.
Tai siaubinga.
Taip. Tiesa.
Taip.
Gal nori ledų?
- Labai. - Tikrai?
- Taip. - Gerai.
Tada pirmyn.
- Tomai? - Sergėjus negyvas.
- Galime susitikti? - Taip, aš vestibiulyje.
Tai va, lėktuvas nukrito prie Leik Čarlso pakeliui į Majamį.
Gal dėl rūko, gal dėl žaibo, kol kas neaišku.
Niekas neišsigelbėjo, taip? Sakei, kad niekas neišsigelbėjo?
Tai jau dabar aišku.
Žuvo ir jis, ir įgula.
O Diegas? Jo sūnus?
- Jis visad keliaudavo su juo. - Tuojau pažiūrėsiu.
Lažinuosi, jo lėktuve nebuvo.
Trys žuvusieji, du iš jų – įgulos nariai.
Taigi, tu laimėjai lažybas.
Išpardavimas yra Diego verslas.
Sergėjus čia niekuo dėtas. Kaip aš šito nesupratau?
Turėjau tai suprasti.
Niekas iš mūsų nėra tobulas.
Taip, žinau. Bet dabar Denis neišeis į laisvę, Tomai.
Supranti? Turiu susitikt su Vega ir gauti atsakymą…
Po aštuonių valandų.
Taigi, taip.
Kalbėk su manim, brolau. Kuo galiu padėti?
Nežinau.
Sergėjum nebuvo galima pasikliauti.
Mes tai žinojom.
Taigi, spėju, dabar mes… pereinam prie plano B.
Taip, gerai.
Mums pavyks.
Šito buvo galima tikėtis, tiesa?
Taip, žinau.
Žinojai, kad aš – buvęs boksininkas?
Tapau juo anksčiau už Denį.
Vietos jaunių varžybos.
Regioninės jaunių varžybos.
Man sakė, kad galiu būt kitu Mjungvu Ju.
Gal net kitu Pakjao.
- Aš buvau toks užsidegęs, žinai? - Tu vis mane nušauni, bliamba.
Atleisk.
Bet aš susimoviau.
Susilaužiau ranką, man pasakė: „Štai, imk vaistukų.“
Tada prasidėjo kitos bėdos.
Mama susirgo vėžiu, tėtis apskritai dingo iš akiračio.
Tada vėl susilaužiau ranką, man pasakė: „Dabar imk kitų vaistukų.“
Ir taip toliau, ir taip toliau.
- Jūs čia visą naktį žaidžiat? - Aš nekalta.
Nemiga, žmogau. Negaliu užmigti.
Bet aš turėjau Denį.
Buvau šalia, stebėjau jo kylančią karjerą.
Be jo daugiau nieko neturiu.
- Bet ir tai sugebėjau sušikti. - Ne, nieko panašaus. Viskas bus gerai.
Viskas, ką paliečiu, virsta šūdu.
Bliamba, biče. Kalbi kaip mano sesuo.
Sesuo?
Visi tie tavo pasiteisinimai.
Mano mama, mano ranka, mano tabletės.
Lyg būtum vienintelis sušiktam pasaulyje, susidūręs su problemomis.
Kad visi tavęs gailėtųsi, bliamba, ir spręstų tavo problemas.
Sumautas mažvaikis.
Žinai, ką Šugeris ruošiasi dėl tavęs padaryti?
Ką jis pasiryžęs dėl tavęs paaukoti?
Kodėl?
Todėl, kad esi geras žmogus?
Todėl, kad jis stengiasi dėl kitų.
Tau irgi reikėtų pabandyti.
Esi tikra kalė, bliamba.
Na, o tu – sumautas nevykėlis.
Geriau jau nevykėlis, nei sumauta kalė.
Pasakė sumautas nevykėlis.
Žmogau.
Žmogau. Pridenk mane.
Be brolio?
Mainų nebus.
Ne? Tai ką mes čia darom?
PASAS
Panamos pasai?
Taip, tau ir tavo dukrai.
Taip pat ir tavo buvusiai žmonai, jei kartais norėtum pasiimti ją kartu.
Vilos Plaja Koronade nuosavybės dokumentai.
Anksčiau ji priklausė mano draugui. Dabar jam jos nebereikia.
Ji graži. Ant jūros kranto.
Kitoje kelio pusėje – golfo kortai.
- Banko sąskaita. - „Banco Banistmo“.
Taip, pinigai yra svarbu.
Tai rimtas pasiūlymas.
Tai – kyšis.
Aš taip nemanau.
Visiems bus gerai.
Žinai, mane taip mokė.
Iš pradžių visi būna tyri.
Tada nutinka gyvenimas, mes išeiname į pasaulį
ir priimame sprendimus, dėl kurių tenka išsižadėti savęs.
Ir jei mes laiku neatsisakome tų sprendimų,
neatsigręžiame į save,
supranti, mes pasikeičiame amžiams.
Tai yra proga atsigręžti į save, Rėjau.
Žinai, tai, ką sakai, yra tiesa.
Dėl daugelio dalykų esi teisus.
Taip.
Pamenu savo tėvo žvilgsnį tą dieną, kai baigiau akademiją.
Žmogau, jis šitaip ilgai laukė, kad galėtų manimi didžiuotis.
Bet ta akimirka, supranti. Ji…
Tu buvai teisingame kelyje.
Galėtum ir vėl juo žengti.
Tu galėjai daug pasiekti. Ir dabar gali.
Paimk tai. Paimk ir keliauk savo keliais.
Susikurk naują gyvenimą.
Taip, žinai…
Ačiū, žmogau, bet Los Andželas yra mano namai.
Nedaryk to. Po visko, kas nutiko? Atsisakysi tokios progos?
Prašau.
Paimk ir eik savo keliais.
- Kur Dži, po galais? - Juk sakiau, kad mainų nebus.
Tuomet grįžtu į kalėjimą, atidarau Denio kamerą
ir leidžiu kitiems kaliniams jį sumušti. Kaip tau patinka?
O aš ir toliau saugosiu Dži. O tu rizikuok ir tikėkis,
kad jo parodymai nenusiųstų tavęs už grotų visam likusiam gyvenimui.
Valstybės lygio kalėjimas nepavaldus šerifams.
Pelikan Bėjaus kalėjime tu būsi labai populiarus.
Taigi, ką darom?
Žiūrėk, ten tavo draugė.
Įdomu, ko ji nori?
Ji gali palaukti.
Ne, žinai, ką?
Padarom pertraukėlę.
Regis, ji nerimauja. Gal jums vertėtų pasikalbėti?
Rėjau.
Gerai. Iki pasimatymo, bičiuli.
Paskutinis šansas.
Žinai, tu nuolat tai kartoji, bet aš taip nemanau.
- …vaizdo žaidimus… - Jūs žaidėt vaizdo žaidimus?
- Prašiau tavęs tik vieno dalyko. - Žinau. Atsiprašau.
Viskas gerai. Mums teks…
Jis gali būti bet kur.
Gerai, pradedam nuo pradžių.
Aplankysim tas vietas, kuriose jis… dažniausiai būdavo,
ten, kur jis pirkdavo narkotikus, biliardinę ir taip toliau.
Buvai teisus. Jie jį pametė.
Paleisk dar kartą.
- Visą pokalbį? - Junk.
- Ką čia darai? - Jis pabėgo.
- Kaip suprasti „pabėgo“? - Jis dingo, bliamba.
Pavogė mano mašiną. Ir dingo.
Vel, juk prašiau jį prižvelgti.
Žinau. Atleisk.
Aš buvau su juo, mes ilgai nemiegojom.
- Žaidėm vaizdo žaidimus… - Žaidėte vaizdo žaidimus?
- Prašiau tavęs tik vieno dalyko. - Žinau. Atsiprašau.
- Bose. - Viskas gerai.
- Mums teks… - Tau skambina.
Jis gali būti…
Leitenantas Vega.
Pasakyk savo telefono numerį.
Su kuo aš kalbu?
Žinai.
Pasakyk savo numerį, paskambinsiu tau vaizdo skambučiu.
Sveikas. Smagu vėl tave matyti.
Kurgi ne.
Maniau, kad tu su Šugeriu.
- Ne. - Na, o kur jis?
Dėjau ant jo. Dėjau ant tavęs. Dėjau ant savęs.
Aišku.
Man įgriso tas šūdas iki gyvo kaulo, žmogau.
Būti sumautu nevykėliu.
Vieną kartą, vieną sumautą kartą noriu pasielgti teisingai.
Smagu girdėti. Ką sugalvojai?
Nori mainų?
Keiskimės.
Imk mane vietoj brolio.
Jokių triukų, jokių apgaulių, bliamba.
Tik aš, tu ir Denis.
Na, tai būtų sąžininga.
Kur tu, bičiuli?
Apgailestauju dėl brolio. Nemaloni situacija.
Nors, jei atvirai, jis bando tave išgelbėti,
supranti. Turėtum tai gerbti.
Pasiryžęs mirti dėl tavęs, žinai?
Jėzau Marija!
Ką čia darai, bliamba?
Dar susižeisi.
Kaip dabar? Geriau?
Tuojau grįšiu.
Dži?
Atvežiau tavo brolį.
Sumautas narkomanas.
Gerai, planas keičiasi.
Šiknius!
Aš tave perspėjau.
Dži!
Deni!
Jau maniau, kad nebepamatysiu tavęs, brolau!
Kas nutiko?
Ne, man viskas gerai.
Atleisk man.
- Gerai, Džo, gana. - Nagi, Maksi.
Koviausi tik penkis raundus. Galiu pakovot dar kelis?
Girdėjai, ką pasakiau. Gana.
Atmink, tai – šerifo teritorija.
Jie tave seks.
Taip. Stebės ir klausysis.
Sakau jums, mane kremavo.
Kol jūs čia laidėt liežuvį,
tas Korklas pavogė iš lėktuvo mano kūną ir kremavo jį.
- Kaip suprasti „pabėgo“? - Jis dingo.
- Pavogė mano sumautą mašiną ir dingo. - Vel, juk prašiau jį prižvelgti.
Žinau, bet, bliamba, iki vėlumos žaidėm vaizdo žaidimus.
- Vežu tave atgal. - Taip, bet tu negali.
Negirdėjai, ką tau pasakėm? Aš nebeturiu kūno.
Ir ką? Aš tau rasiu kitą kūną.
- Ką padarysi? - Kitą kūną?
Taip ir pasakiau. Eime, Džozefai.
Ne, minutėlę. Koks čia susitarimas?
NĖRA SIGNALO
Jis negali atgimti?
Nenoriu to patirti dar kartą.
Ir jokių triukų, aišku? Jokių apgaulių, bliamba.
Tik aš, tu ir Denis.
Tai būtų sąžininga.
Kur tu, bičiuli?
Lipk į anos mašinos bagažinę.
Gerai.
Pone Džordanai, net danguje nesu matęs tokio grožio.
Ji atsidūrė bėdoje.
Reikėjo turėt daug drąsos, kad atkeliautų šitokį kelią viena kovoti dėl tėvo.
Ji jį dievina.
Priešingai nei visi tie niekšeliai.
Jai reikia pagalbos. Ji atsidūrė bėdoje. Verčiau paskubėk.
Farnsvortas yra vienintelis, kuris galėtų jai padėti, Džo.
Jis negyvas.
Bet tu gali būti Farnsvortu.
Tu tylus.
Kaip jautiesi, Džonai?
Puikiai.
Juk žinai, ką tai reiškia, tiesa?
Padariau tai, ką turėjau padaryti. Neturėjau kito pasirinkimo.
Ką sakei?
Nieko.
Einam į lovą.
Atleiskite, kad šitaip spoksau į jus.
Nieko tokio. Aš ir pats į jus spoksau.
Jaučiuosi sutrikusi.
Tiesą sakant, atėjau ne tiek jums padėkoti, kiek…
Nes norėjau pamatyti jus dar kartą.
Na, puiku.
- Tiesiog nuostabu! - Stebuklas.
Stebuklas? Kodėl?
Na, kad toks žmogus kaip Briusas Farnsvortas galėtų
galvoti taip, kaip aš buvau išauklėta galvoti apie žmones.
Kad jis galėtų rūpintis kitų žmonių laime.
Na, tai teisingas požiūris į gyvenimą, tiesa?
Taip, tą ir norėjau pasakyti.
Išskyrus tai, kad tokių žmonių labai reta.
Spėju, būtent todėl negaliu nuleisti nuo jūsų akių.
Nieko negaliu padaryti.
Staiga pajutau tokią šilumą, energiją ir laimę.
Bet jūsų akyse yra kažkas…
ką aš bandau išskaityti.
Išvertė Laima Banionienė