11 ГОДИНИ ПО-РАНО
Ще поговорим с клиентите и ще оправим нещата.
До скоро.
Къде отиваш?
- Значи се връщам у дома? - Да.
Както е описано в "Шестте правила за поведение":
"Забранено е да лъжеш, мамиш и манипулираш хора
или институции с цел лично забогатяване".
- Как се наричаш? - Аз съм Шугър.
Не ми цитирай глупости, знам какво съм направила.
Сега ли пристигна?
- Преди няколко седмици. - И как ти се струва?
Интересно е.
- Нима? - Още не съм видял много,
нито съм пътувал.
Не съм си избрал работа, но е…
Интересно.
Аз си избрах учителка в детска градина и ми хареса.
"Госпожа Розентал. Добро утро, госпожо Розентал."
Децата ме учиха, вместо аз тях.
Един ден по време на следобедния им сън ровех из училищния компютър,
попаднах на онова, което наричат "финансовите пазари", зарибих се -
и се започна.
Да рисувам с пръсти с шестгодишни деца, вече не ми бе толкова интересно.
Рисуване с пръсти?
Децата потапят ръцете си в боички и после рисуват с пръсти.
Напуснах детската градина, основах хедж фонд, а после…
- За вас? - Папая.
- Нямаме. - Сух препечен хляб без масло и сладко.
- И без канела, алергичен съм. - За мен салата,
телешки стек с къдрави картофки и зелен фасул.
И да, пренебрегвам забраната за консумация на животинско месо.
- Моля? - Говорех на него.
За десерт - бишкоти или шоколадова торта?
По едно от двете, но без канела. И аз съм алергична.
- Трябва да почитаме тези тела. - Аз почитам моето,
като му давам желаното.
Всичко си му работи. В случай че ти стане любопитно.
Хубаво е, че се прибираш.
Извини ме.
Заповядайте. Ако искате друго, кажете.
Здравей.
Обичам те.
Сестра ми.
Каква работа ще започнеш?
- Може би психолог или нещо с животни. - Какво друго?
Кажи ми де.
Полицай.
Поясни.
Човешки същества в криза,
нуждаещи се от помощ срещу неправдите,
нещастията.
Споделят разнообразни изживявания, което някак…
- ме вълнува. - Да, виждам.
В тази професия има насилие.
Е, не много. Може би, но…
- Ще внимавам. - Нима?
- Или и това е част от тръпката? - Не.
Насилие?
Не, ще внимавам.
- Пържолата идва. - Благодаря.
Това е хубаво.
Близки, приятели…
- Всички ще те чакат у дома. - Защо съм им вече?
Не беше само сексът, храната и парите.
Пропадаш неусетно. Едно нещо води до друго.
Към края вършех и по-лоши неща.
Домът си остава дом.
Каквото и да сме вършили, си остава нашият дом.
Радвам се, че изпратиха теб
да ме върнеш.
И аз се радвам.
Досега не съм плакала.
Може ли да спрем да вземем кърпички?
Разбира се.
Красиво е, нали?
Всяка вечер е различно.
Ще ми липсва рисуването.
Ей сега идвам.
Всъщност ми беше любимо.
Не, не!
Не!
Пропадаме неусетно.
Едно нещо води до друго.
Здравей.
- Донесох ви кактусчета. - Влизай.
От вида "Бодлива круша".
И е тихо.
Това ми харесва най-много - тишината.
Може ли да попитам как го платихте?
Не сме плащали. Безплатно е.
- Как е възможно? - Федерална субсидия.
Нова програма за настаняване на стойност милиарди.
- На кого е? - На общината. Имаше изисквания.
Да имаме работа или да си търсим, да минем тест за наркотици, такива неща.
"Да демонстрираме ангажираност с обществото."
Така ли ви казаха?
И все пак сме им безкрайно благодарни.
Сигурно. Много е хубаво. Радвам се за вас.
Човеците…
Какво си причиняват един на друг. Да искат да се класираш, за да живееш.
Наистина е тихо.
- Тайлър Ко? - Да?
Исках да ти задам няколко въпроса за Джи Мун.
Проклетият Джи. Още не мога да повярвам.
Тоест мога, защото беше наркоман, но все пак…
много е тъпо.
- Може ли да вляза? - Разбира се, няма проблем.
Кога последно съм го видял, как съм разбрал, че е умрял.
- И какво му каза? - Нищо, точно както репетирахме.
- Бях трепач. - Сигурно.
- Дали ти е повярвал? - Мисля, че да.
- Бива ме да лъжа. - Но не си сигурен?
Съжалявам, не съм.
Вега подозира нещо. Въпрос на време е да се усети.
Джи? Ето къде си.
Донесох ти малко орехи. Четох, че помагат при абстиненция.
- Гадост. Надявах се на желирани бонбони. - Няма бонбони. Може ли да седна?
Гари ми каза, че вече си по-добре.
Да, вече не съм мъртъв.
Значи това място си струва парите.
Не, жив съм благодарение на теб. Наистина.
Умно че си носеше медикамент против свръхдоза.
И добре че бях там да ти го бия.
- Прав си, направо съм гений. - Не съм го казал.
- А как е Дани? - Добре е. Липсваш му.
Вълнува се за мача.
Трябва да се махна от тук, да се върна към тренировките.
- Остават две седмици до Вегас. - Не може.
- Още е опасно. - Докога?
Не знам. Трябва да се справя с шерифа, иска да те убие.
А къде е?
- Кое? - Планът ти да го спреш.
Страшно съм благодарен за ядките, но какво планираш?
Работя по въпроса.
Имаш един пазач на портала. Не е въоръжен, нали?
- Тук е закътано, но не е крепост. - Той не бива да си тръгва.
Препоръчвам Джи да завърши лечението си тук.
- Чудесно. - Но…
- Тук не сме затвор. - Виждам.
- Кой е той? - Добро момче, само че…
- Не му върви. - Не му е провървяло с кражба от болница.
- Така е. - Не е Майка Тереза.
И е на 33 години, Шугър, отдавна вече не е дете.
Все уместни аргументи.
Благодаря, Гари.
Донесох му орехи, но не ги хареса. Каза, че имал шоколадче в раницата.
Не им даваме сладко по време на детоксикация,
но той вече премина най-лошото.
- Какво е това? - Телефонът му, предполагам.
- Нали е бил с някого тук? - Знам ли.
Вземете парите, телефона, тракера и да изчезваме.
Не трябва да има телефон.
Откъде се взе това?
- Брато, за какво говориш? - Откъде взе телефона?
Телефона ли?
И си забравил, че е у теб?
Да, предполагам. Преживях сериозен стрес!
- Очевидно. - Да тръгваме. Благодаря ти.
Ще видим.
Ето ти следващата сделка. Още 30 000 бройки от моите приятели на юг.
- Качествен ли е? - Чист фентанил.
Десет цента за хапче?
- На същата цена. - Яко!
Обясни ми пак тая разпродажба. Каква е далаверата, че не схващам?
Далаверата ли?
Определяш клиентелата,
заплюваш си територията и после я наводняваш със стока.
Но защо подбиваш цената? Така никой не печели.
Много въпроси задаваш, пич.
Е, какво ми пука? Ние си вземаме дела. Просто ми беше любопитно.
Да, виждам.
Близо сме.
- Тоест? - Почти е достатъчно за дело.
Не, Том, не сме близо. Точно в целта сме.
- Да, но Деб казва, че в такива случаи… - В какви случаи, Том? Имаш го на запис!
Да, но без визуални доказателства за наркотици.
Има намеци, но той внимава как се изразява.
Всеки добър адвокат ще обясни нещата другояче.
И Вега ще се измъкне?
Тя вижда, че е корумпиран, ясно е. Но може да отнеме време.
Нямам време, Том! Той е шериф. Положил е клетва, носи значка.
Това го прави по-лош! Трябва да е по-лесно да го хванете!
Разбираш ли?
Има едно решение.
- Малко е крайно. - Кажи ми.
Нито го одобрявам, нито го осъждам. Там е като в джунглата.
- Създаваме правила, които ни устройват. - В смисъл?
Вега е разведен.
Децата му са при майка си. Той живее сам.
Само казвам.
Не мога да го направя.
Добре.
- Не мога! - Хубаво.
РИМСКА ВАКАНЦИЯ
Трябва да работя, но нямам никакви идеи.
Не и такива, които да харесам.
А и искам да съм тук, с нея.
Какво? Смешно е.
Съзвездието Аквила - Орел.
А после е Лебед.
И после Лира.
Лира е като правоъгълник и обърнат триъгълник.
Виждаш ли?
- А това? - Кое?
Това, което прилича на кон, ритащ с крака?
- Там ли? - Да.
Това е Воловар.
- Викат му и Пастир. - Воловар?
А отвъд него…
Ако не беше светлинното замърсяване и Арктур не бе толкова ярка,
щяхме да видим галактиката Триъгълник, на 2,9 милиона светлинни години оттук.
Какво й е особеното?
Нищо особено, просто…
Харесва ми.
Не беше никак зле.
Вечеря, филм и урок по астрономия.
Беше хубава среща.
- Да. - Нали?
Наистина.
Да нямам храна?
Не, нямаш храна между зъбите.
Може би не си готов?
Може би.
А причината…
- Не е нещо, от което да се засягам. - В никакъв случай.
И все пак беше приятна среща.
Така е.
- Лека нощ тогава. - Лека нощ, Шарлот.
ТАМИ - ГЛАСОВА ПОЩА
Опитах се да не казвам нищо, г-н Шугър, но той ме изплаши.
Ужасно съжалявам. Разказах му всичко.
Пий, пий, пий!
Добре де, ще изпия едно питие!
ЧЕСТИТО
Мога да го кача на самолет, да му намеря апартамент, всичко.
В Корея ли? Мамка му! Няма ли друг начин?
Трябва да го качим на самолет. Само така ще го опазим.
Не може ли само да го преместим?
- Да го скрием другаде? - Къде? В Юта, Ню Мексико? Все тая.
Аз разполагам с ресурси, но са жалки в сравнение с неговите.
Чувал ли си за бюлетина за издирване?
Само едно обаждане - и 10 000 полицаи ще търсят Джи.
- Къде ще иде? - Само докато арестуват Вега?
Ако го арестуват, а и тогава… обвинителният акт може да отнеме месеци.
Ще си остане на свобода.
Знам, че е трудно, но да го пратим у дома, е…
Не, Корея вече не е наш дом. Домът му е тук, при мен!
Оставете ни за малко!
Мамка му!
С това ченге шега не бива, наясно съм.
Да.
Знам, че е вдигнал мерника на Джи и че си обмислил всичко.
Но не знам.
Нямам си друг освен него.
Знам.
Не ми го отнемай.
Моля те.
- Десет цента за хапче? - Да.
Обясни ми пак тая разпродажба.
Каква е далаверата, че не схващам?
Далавера…
Фентанилът е с 90% по-евтин на територията на "Ез-4".
Но защо подбиваш цената? Така никой не печели.
В Америка все някой някъде печели.
Много въпроси задаваш, пич.
Знам защо убиха сина ми. Всичко е заради разпродажбата.
Пази се.
Ще убият и теб.
Свръхдоза. Петата за днес.
ХЕСУС АЛЕХАНДРО ХАКЕС
Казват, че общият процент спада, но при мен е по-натоварено от всякога.
- А цветните етикети? - КДУ - "кого да уведомим".
Зелен - близките са известни и са уведомени.
А синият значи "неизвестни".
- Т.нар. "Джон Доу"? - Починали са и няма кого да уведомим.
Числата не лъжат, но хората - да. Откъде идват тези числа?
Наркоман е. Човек като него… Въпрос на време е.
Човекът от моргата.
Д-р Питър Бруно.
ГЛАВЕН СЪДЕБЕН ЛЕКАР
ЛЕКЦИЯ НА ПИТЪР БРУНО
МОРСКА ПЕХОТА - АРХИВ
- Навик от армията? - От морската пехота.
Да, "семпер фи".
Винаги верни.
Вега и Бруно са съучастници.
Ако умират толкова хора, кой тогава живее в тези апартаменти?
Чуках на 20 врати. Отвориха ми само две.
Това ми харесва най-много - тишината.
Мислехме, че като сме в жилищен блок, ще е доста шумно около нас.
Но тук е много тихо.
Вега наводнява пазара с фентанил. Наркоманите мрат.
Бруно краде самоличността им, обявява ги за успешен проект
и точи милиони по договори за настаняване.
Мога да сложа край на всичко. И то веднага.
Да спра Бруно и Вега. Да спася Джи и стотици други.
Вега е инструментът.
Мога да счупя инструмента и целият механизъм ще рухне.
Вече ми е ясно. Вега трябва да бъде спрян.
По дяволите, Джеси.
Правилата са да браним другите, но и себе си.
Пътуваме из вселени
с безброй светове.
Изпитваме нови усещания в чужди тела.
Но трябва да останем каквито сме.
Г-н Шугър, един господин иска да ви види.
Здрасти.
- Будуваш до късно? - Да, и ти.
Разгадах загадката.
Трябва да пийнем нещо.
Бил съм на сватба тук.
Отзад има дансинг. Пускаха "Ърт, Уинд енд Файър". Беше яко.
Докога ще го криеш?
Помисли какво го чака. Ако свидетелства, ще му лепнат кражба.
Притежание на контролирано вещество с цел разпространение.
Кражба на самоличност.
Очаква го дълга присъда, ако проговори, но няма да стане.
- Повече няма да го видиш. - Виж, знам.
Много пъти премислях всичко.
Остави го, Рей.
Съжалявам, не мога да рискувам.
Ще трябва да ми кажеш къде е.
Значи няма да ми кажеш, защото имаш детективски морален кодекс.
Е, нищо.
Но ако помислиш един-два дни,
ще ми кажеш.
Колко души са умрели заради разпродажбата?
Колко самоличности са заличени?
Дори не знаеш, нали? Не, разбира се, защото ти си грубата сила.
Но за кого точно работиш? Все още не съм разбрал.
Пипнах другия брат - Дани Мун.
Кой е пък сега?
Стига, хора, купонът свърши!
Ударил е охранител преди няколко вечери. Нищо сериозно.
Всеки адвокат ще го измъкне за половин час.
Проблемът е, че е късно в петък вечер,
а съдилищата отварят в понеделник.
Опитваме се да следим хората в ареста и да ги пазим от неприятности.
Но с тази криза и съкращенията в полицията…
Просто…
Не можем да огреем навсякъде.
Можеш да му спестиш куп ядове, но няма да го направиш, нали?
Ще се опиташ да се измъкнеш с хитрост.
Е, както си решиш.
Добре, хайде…
да се срещнем в неделя, където ти кажеш.
Избери място, където предлагат кафе.
Ще се видим там.
Рей.
Бях в къщата ти тази вечер.
Преди няколко часа.
Гледаше телевизия с кучето си, а аз бях точно зад теб.
Стоях там с пистолет, насочен към главата ти.
Можех да те убия.
Да му се не види. Трябваше да го направиш.
Превод на субтитрите Живко Тодоров