Джи Мун умря.
Предозира и умря.
Това е. Трагично, но не бива да има изненадани.
Така стоят нещата.
Ще пропусна малката подробност, че аз го убих.
И после го съживих.
Здравей.
Джи Мун, аз съм Естер. Добре дошъл в "Оупън Роуд".
Наркоман, който бяга от продажни ченгета, желаещи смъртта му.
Защо да не се скрие в клиника?
Гари е дискретен. И преди съм му водил клиенти.
Но да скрия Джи, беше само първата стъпка.
Не мога да повярвам, че вече го няма.
Продължавай да репетираш.
Сътрудничката ми ще те закара.
- Мерси. - Моля.
КЛИНИКА "ОУПЪН РОУД" НОВ ВИД СВОБОДА
Трябва да бързам. Тайната не може да остане дълго скрита.
Следващата стъпка е да подправя смъртния акт на Джи.
В "Шемет" на Хичкок имаше хитра инсценировка на смърт.
Дано моята версия не е толкова напрегната.
Шефът взе моята кола и се наложи да взема неговата.
Но няма проблем. Данните са както ми ги дадохте.
"Сърдечна недостатъчност от свръхдоза. Тялото е изпратено на близки в Корея."
Погребалният дом ще го впише ли в регистъра?
Няма нужда от служител. Плащате на едно гише.
Благодаря, Тами.
Съболезнования.
Още не ми се вярва.
Шегаджийка!
Вега е в заблуда.
Смята Джи за наркоман, а те често предават Богу дух.
Но той не е глупав.
Трябва да го изпипам.
Снощи бързах. Забравих нещо.
Почти свърших.
Аз съм сантименталният. Другият, на когото не му е безразлично.
Няма да е първият подведен.
Ще изиграя ролята си, както се очаква.
Само една реакция би била убедителна.
- Вега. - Гняв.
Назад!
Спокойно, няма нищо.
Заслужавах си го.
- Пусни го. - Върви.
Добре, хайде, продължаваме партито.
Дано ударът е бил убедителен.
Аз си повярвах.
Последна спирка - най-хубавата част.
Дани да узнае, че Джи е спасен.
Поне засега.
Флайбърг?
Стая 1827. В другия край на коридора. Изчакай там.
Благодаря.
Здрасти. Момент.
Проклет кувейтец.
Искаме само да излезе от бунгалото си ей там
и да седне край басейна до микрофоните, които поставихме.
- А той не сяда? - Не, мамка му.
От три дни се мотаем тук.
От три дни? Дай да видя.
- Май не може да плува. - Не искаме да плува,
а да седи с приятелите си и да обсъжда незаконните си дейности.
Да, разбирам. Ще дойде.
- Ела, искаш ли нещо? - Не, благодаря.
- Извинявай, че те разкарах до тук. - Не, зает си. Благодаря.
Какво има?
Да те информирам за случая, по който работя.
Нека отгатна - пораснали са му космати крака и остри зъби.
Крака, зъби
и значка.
Разказвай.
Тя прилича на Колинс. Сериозно.
- Харесвам Колинс, но не чак толкова. - Аз смятам, че съм доста секси.
СМЪРТЕН АКТ - ДЖИ-СОК МУН СВРЪХДОЗА ФЕНТАНИЛ
Срам за полицията. Повечето шерифи са добри ченгета.
Но винаги има такива групи. Бандити със значки.
Започва от затворите. Управлява ги шерифската служба.
Да, там създават връзките си.
Разкажи ми за Вега. Какъв е неговият интерес?
Не знам. Цената на фентанила е спаднала с 90% на територията на "Ез-4".
- Тя е под негова юрисдикция. - По дяволите.
Според мен помага на някого да изкупи пазара, но няма логика.
- В Даунъртаун има разпродажба. - Да, така е.
Но Джи Мун е с приоритет.
Трябва да го опазя, докато узная целите на Вега.
- Какъв е планът? - Да стане защитен свидетел.
Не.
Момент.
Не.
Това, което искаш…
При тази криза да искаш 200 000 долара за показанията на един свидетел
срещу награждаван полицай…
Корумпиран полицай.
Но все пак полицай. Трябва да преместиш планини, мой човек.
А ако свидетелят е видял Вега да убива човек в болница?
- Би следвало да… - Но самият свидетел е извършвал кражба.
- Тоест думата му не тежи? - Стискай палци.
Прието.
Беше прав, при басейна е.
Казвам само, че е малко вероятно.
- Но ще говоря с прокуратурата. - Устройва ме.
Трябва да се връщам.
Но знаеш ли кое ме притеснява?
Изкупуването на пазара е безсмислено.
Знам, това е Даунъртаун - центърът на Уестлейк.
- Да. - Пазарът на Сергей.
Знам. Целият град е пазарът на Сергей.
Ще се свържа с прокурорката и ще ти съобщя.
Благодаря.
Мъртъв е, потвърдено.
Ситуацията се реши от само себе си.
Разбирам. Да, разбирам.
Вече без проблеми.
Вега не е лековерен.
Ще се надява, че се е отървал. Но за всеки случай ще ме наблюдава.
ПАРАМАУНТ ПИКЧЪРС
- Нищо. - Тук е сцена 17…
Нека ме следи.
Киноманите сигурно ще разпознаят читалнята на втория етаж
от филма на Били Уайлдър "Булевардът на залеза".
"Ето ме - писател до прозореца."
- Знаете го. Той е киноман. - Да, малко.
Алфред Хичкок е бил известен с пренебрежението си към правилата.
Когато шефовете на студиото преместили офиса му наблизо,
за да го държат под око през големия му прозорец…
Ето ни сред декорите на Ню Йорк,
където ще видите Бруклин, Гринуич Вилидж, Сохо…
"Закуска в Тифани" с Одри Хепбърн е заснет точно тук.
Харесва ли някой филма?
- Обожавам го. - Да, и аз.
И така…
Приключихме. Надявам се, че обиколката ви е харесала.
- Приятен ден… - Беше ми драго.
- И приятен полет. - Чао.
Да се приберете живи и здрави. Чао!
Изуми ме историята за "Задният прозорец".
Хичкок е разкопал под площадката, за да построи цял жилищен блок?
- Безумие! - Но се е получило.
И то идеално.
- Още една обиколка? - Да, Стеф.
- Дани. - Какво?
Теди те вика.
Седни.
Лен Панкау ми каза за станалото в китайския ресторант.
Японски.
Защо го направи? Мачът ти беше в кърпа вързан.
- Кажи ми защо. - Онзи ми наговори гадости.
- Не търпя обиди. - Така обиждаш себе си!
Пропиляваш шансовете си, за да бъдеш като тъпия си брат?
Джи няма нищо общо.
Глупости!
Виж, Теди, благодарен съм ти за всичко.
Но ако още веднъж обидиш брат ми,
ще те фрасна в лицето.
Така е справедливо.
Докато чакам Том да говори с прокурорката,
се заех с другия си случай.
По-конкретно с професора, когото видях със сенатор Павич.
Той ще ми помогне да разнищя всичко.
Макар че още не го знае.
Триста дяволи!
Здравей.
- Триста дяволи! - "Триста дяволи" и на теб.
Триста дяволи!
Съжалявам, миличък. Забравих си органайзера и ментовите бонбони.
- Монти, аз съм. - Триста дяволи!
Татко си забрави органайзера. Ще си дойда след два часа. Стига де.
Ако си послушен, после ще гледаме "Ергенката", става ли?
Обичам те.
На косъм беше.
ПЪЛЕН СПРАВОЧНИК ЗА КАКТУСИ И СУКУЛЕНТИ
ТАКСОНОМИЯ, ОТГЛЕЖДАНЕ И РАЗМНОЖАВАНЕ
- Добър вечер, г-н Шугър. - Добър вечер, Елинор.
- Знаеш ли откъде е мелодията? - Разбира се.
- Прекрасна е. - Наистина.
Маса за един ли?
- Тази вечер не, благодаря. - Добре.
Нямате нови съобщения.
Втора група, трета вълна, Калифорния. Джон Шугър.
Ако някой е останал, още съм тук.
Бих поговорил с някого.
Ако някой е останал, още съм тук.
Втора група, трета вълна, Калифорния. Джон Шугър.
Бих…
Бих поговорил с някого.
Здравей, Мелани.
Не, обадих се на Джонатан да го чуя и той ми даде новия ти номер.
Не, аз не заминах.
Останах тук.
Чух, че си на турне, как върви?
В Париж? Бях ли прав?
- Не си ходила в Париж? - Не.
Нима? Да.
А как е Уайли?
Да, разбирам.
Заета си.
Ще се видим, като се върнеш.
ХОТЕЛ "ДЕЛ КОРАСОН"
Значи проблемът е в доказването?
Да.
Чуй е имал същия проблем.
Щели са да повярват на ченгето, а не на него, и го е знаел.
- Как да постъпи? - Слушам те.
Как да набави още доказателства?
- Той е млад. От поколението Z, нали? - Да.
Какво е единственото, на което би повярвал?
- Видео на телефона му. - Точно.
Добре.
От болницата трябва да са предали вещите му на баба му.
Помоли я да видиш телефона.
- Аз ли? - Да.
Защо да се връщам в Даунъртаун? Случаят е приключен.
Пък и идеята е твоя.
Добре.
Къде отиваш с този пуловер?
- Излизам. - Да, но къде?
Да се видя с някого.
- Имаш много тайни, брат. - Ти също.
Прав си. Отивам да взема телефона.
- После кажи как е минало. - Добре.
Не харесвам заблудите в работата.
Отначало лъжите не ми се удаваха, но, да си призная,
с годините се усъвършенствах.
А понякога, ако е за добра кауза, те са необходими.
Започват да цъфтят.
Бях се притеснил. С толкова малко дъжд…
Кактусите нопал. Изглеждат толкова крехки.
Да.
Но не са.
Само така изглеждат.
Моля?
Кактусът нопал. Опунция кохенилифера.
"Бодлива круша".
По-жилави са, отколкото изглеждат. Много ефективно съхраняват вода.
Може ли?
Трябва им само малко слънце и време и ще разцъфнат.
- Изучавате ксерофитите ли? - Не. Тоест наскоро започнах.
Вече съм пристрастен.
А вие?
Да, това е…
Хоби, което ми харесва.
Аз просто им се възхищавам.
Така ли? На какво по-точно?
На способността им да оцеляват и процъфтяват с минимални ресурси.
Красота пред лицето на несгодите. Неща от този сорт, нали разбирате?
Разбирам.
ЧЕСТИТ РОЖДЕН ДЕН
Няма ли видеоклип?
Изобщо няма телефон. Баба му е много мила жена.
Така е.
Показа ми вещите му, но не го намерих.
- Което е невъзможно. - Да, странно е. Всеки има телефон.
- Ченгето да го е взело? - Може. Взе телефона на Джи в хижата.
Кофти.
Беше добра идея, Вал.
И сега? Какво ще правим?
Продължаваме да градим теза срещу Вега.
Вкусовете ми се променят.
Случва се. Виждал съм го и преди.
- Ресторантът е затворен. - Да.
Можем да ви приготвим нещо простичко. Салата или зеленчуково плато?
Знаеш ли…
Никога не съм ял чийзбургер.
Здравей. Мислех, че си заминала.
Спешно отлетях за Лондон, но се върнах.
Радвам се.
И съжалявам.
Заради работата ми понякога…
Благодаря за бележката.
- Нощна закуска? - Да. Това е чийзбургер.
Г-це Фишър, ще кача багажа ви.
Каква обиколка на студиото?
- Туристическа ли? - Да, харесва киното и отива на обиколка.
А онзи човек в парк "Ехо"?
Да, д-р Стенли Ондатже,
професор по приложно инженерство.
Явно няма нищо общо с нас.
Нали ти казах - отървахме се. Стига си бачкал, прибирай се.
Кристофър.
Ще се прибера, когато аз реша. Нали ме разбираш?
Вал добре се сети за телефона на Чуй.
Но Вега го е намерил пръв, нали? Или… какво пропускам?
Хесус поддържаше ли връзка с нея?
Да, бяха първи приятели. Споделяха си всичко.
Сандра.
Върнах се на мястото, където говорихме, но Сандра я нямаше.
Разпитвах, търсих я навсякъде.
В тунелите, подлезите, палатковите градчета край магистралите.
Отне ми доста време.
Но…
Накрая я намерих.
И съжалих.
Свръхдоза.
Това място те сломява.
Теди те вика.
Добре.
Мун.
Здравей. Какво става?
Трябва да се извиниш на приятеля ми, иначе ще те ступам.
Приятелят ти е кретен.
Но ти беше точен. Даде ми шанс, а аз го пропилях, така че…
На теб ще ти се извиня.
Извинявай.
И все пак ще те ступам.
В Лас Вегас.
Чакай, сериозно ли? Значи мачът остава?
Абсолютно.
Прав си. Приятелят ми е голям кретен.
И още не си подписал договорите.
Честито. А сега кажи на всички добрата новина.
Ще има мач!
Да, свръхдоза. Хипоксия.
Мозъкът не получава кислород, кома, смърт. Свръхдоза.
Петата за днес.
Казват, че общият процент спада, но при мен е по-натоварено от всякога.
Благодаря.
- Какви са тези цветни етикети? - КДУ - "кого да уведомим".
Зеленият значи, че близките на починалия са известни и са уведомени.
- Червеният - че близките са… - Известни, но още не са уведомени.
А синият - че са неизвестни.
- Т.нар. "Джон Доу"? - Джон Доу, Джейн Доу…
Починали са и няма кого да уведомим.
Кажете ми, като свършите. Ще прегледам списъците за доставки.
Благодаря ви.
Този случай…
Колкото повече се опитвам да го приключа, толкова повече се вкопчва в мен.
Преди да се оправи, ще се влоши.
Здравей.
- Слушай, ужасно съжалявам. - Има защо.
Всеки има тайни. И всеки иска да си останат тайни.
Понеже работата ми е… Невинаги, но често трябва да ги разкривам.
И си сложил камери.
Да, сложил съм. Което все пак не е извинение.
Не, но е обяснение.
И ако трябва да съм честна,
болезнено честна, прекалено пришпорих нещата.
- Не мисля така. - Знам си го.
И така да е, не съм против.
Мисля, че защото… Това е моят живот.
Пътувания, хотели, хотелски ресторанти, хотелски барове.
Не се оплаквам, аз си го избрах. Харесва ми.
По света има хубави хотели и прекрасни хотелски барове.
Този е доста високо в класацията, но…
Както и да е.
Става ти самотно.
Сетих се за един виц. Тъп е, но само него съм запомнил.
- Така ли? - Масата ви е готова.
- Момент. - Олеле.
Да го чуем.
Добре.
Кой предмет никога не е самотен?
- Кой предмет никога… - Не е самотен.
- Предаваш ли се? - Чифтето?
Да.
- Това ли беше? - Нали ти казах.
- Не е смешен. - Да си видиш физиономията.
- Един виц имаше и го отгатнах. - Да.
- Приятна вечеря. - И на теб.
- Пак чийзбургер? - Може би. Беше доста вкусен.
Май и аз ще си взема.
Да седнем заедно?
Разбира се.
- Ето. - Благодаря.
- Ще донеса меню и прибори. - Благодаря.
Стоя на покрива на хотела
и гледам светлините, трепкащи в река Хуанпу.
- Шанхай е готин. - Да.
Гледала ли си "Дамата от Шанхай"? С Орсън Уелс и Рита Хейуърт?
Боже, пети филм споменаваш.
- Не. - Най-малко.
"Напомня ми за един филм." "Като в онзи филм."
- Явно обичам киното. - И то много.
Меню за закуска?
По дяволите. Колко е часът? Трябва да вървя на работа.
Трябва, съжалявам.
Шарлот.
Да отидем на кино някой път.
Може да отидем.
Ще гориш в ада, Джон.
- Ад не съществува. - Разбираш ме.
Чийзбургери, секс, убийства.
Така протича асимилацията. Стъпка по стъпка.
ТОВА Е ВРЕМЕНЕН КОНТЕЙНЕР ЗА КРЕМИРАНИТЕ ОСТАНКИ НА…
ИМЕ - НЕИЗВЕСТНО
Превод на субтитрите Живко Тодоров