ЛА – місто іммігрантів.
Від чумашів до персів,
вʼєтнамців та всіх, хто поміж ними.
Ось куди вони їдуть.
Один письменник сказав: «Лос-Анджелес дає відчуття майбутнього
виразніше, ніж будь-яке місто.
Поганого майбутнього теж».
Почекай мене.
- Я ж казала… - Пішли ви всі!
Але в цьому я сумніваюся.
Мабуть, я теж іммігрант.
Думаю, в ЛА багато доброго.
Он він.
Вперед.
Але я визнаю: це жорстке місто. Не посперечаєшся.
ШУҐАР
І оксамитовий пурпур Лагідних сутінків
Стелиться по луках мого серця
Високо в небі Сходять маленькі зірочки
Завжди нагадуючи мені, що ми не разом
Ти бредеш по доріжці Віддаляєшся
Кльовий басейн.
Привіт. Що сказав твій автомеханік?
Слухай, коли привозять таку тачку…
механік сумно кривиться і додає нулик до реальної вартості.
Але тобі, Шуґар, пощастило,
бо мій Біллі…
Він чесний, як Ґендальф.
Я думав, ти міняла оливу.
Коли така тачка пів року стоїть не на ходу,
заміною оливи не відбудешся.
Але тепер вона в ідеальному стані.
Давай.
Забирай.
То ти тут зупинився?
Я тут живу.
Живеш тут?
Мабуть, дорого.
Ціни середні, як на цю сферу.
Класна сфера.
Непогана.
Вел. Тобі потрібна робота?
Через кілька годин у мене зустріч, але так. Давай.
Ні, ні. Робота. Справжня робота.
Працювати зі мною.
Розумієш? Постійна зайнятість.
Я серйозно. Ми недавно знайомі, але ти дисциплінована, винахідлива.
І, чесно кажучи, мені…
Мені потрібна допомога.
Аякже.
Але я не хочу тиснути.
Якщо ти не…
Ні, тобто я…
Я постійно шукаю нові робочі можливості.
- То ти подумаєш? - Однозначно.
Точняк. Я подумаю.
Добре. Подумай.
- Добре. - Добре.
Гаразд.
Денні! Вище руки піднімай. Вище.
Переставляй ноги.
Так. Рухайся.
Ну от.
Отак. Давай.
Не стій. Переставляй ноги.
Так зване мистецтво боксу.
Жорстоко, але кажуть, що це спорт.
Денні.
Денні!
Мушу визнати:
хоч як назви, а погляд відірвати важко.
Він краде наркотики в лікарні?
Там його бачили востаннє.
Господи. Він не завжди такий.
- Тепер уже такий, але… - Можеш не пояснювати.
Я нічого не пояснюю, просто кажу як є.
Авжеж.
І що, поліція його не шукає?
Наскільки знаю, ні.
- Вибач. - Памʼятай:
на рингу весь час рухайся.
Так, Том. Що в тебе?
Руки вгору, живіт підтягни. Руки вгорі.
Ну що, тренере?
- Агент? - Якби ж то.
Ні, він допомагає з Чі.
- Чі. Твій божевільний братик? - Так.
Ти днями гарно попрацював.
Едді Мбанефо на два класи вищий за тебе.
Рухається як бетонна свиня, але він не бляшанка з помідорами.
Дякую, Тедді.
Він був повільний.
Я цілив у живіт і перешкодив ногам,
а тоді – бах, бах, знизу вгору.
Денні, тебе чекає велике майбутнє.
- Не відволікайся. - Добре.
- На місці напишу. - Добре.
Бувай.
- Вибач. - То ми поговорили?
Ти просто… тримай мене в курсі.
Обовʼязково. Мені треба йти. Дякую, що дозволив мені зайти.
Та ну.
Йо, а той дзвінок. Щось про Чі?
Я дам знати.
Добре.
Усе закінчується.
Іноді – раніше, ніж очікуєш.
Від бічних сонць Андромеди до детаморфів на Паломі.
Усе помирає.
АВТОКІНОТЕАТР
Та все одно…
Я надіюся, що тут буде не Чі.
Його везуть.
- Том Флайберґ. - От чорт…
Я поміг йому два роки тому, коли його жінка зникла в Охаї.
Ти вмієш викладати фото в інстаграм?
Виявилося, що зникла вона лише для Тома.
Флайберґ, це твій.
Привезли.
Азіат, 20 років, чоловік.
Дуже схожий.
Ну добре. Чудова новина.
Не для нього.
Кажеш, його бандюки порішили? На гангстера не схожий.
Мабуть, цивільний. Не в тому місці, не в той час.
- Це його речі? - Так.
Гаманець, фото, рахунки, телефонна картка. Але документа з фото нема.
- Можна? - Так.
Іммігрант. Віднедавна. Мабуть, і досі чекає документів.
За телефонною активністю можна знайти батьків.
Дзвонив на один номер, знов і знов.
Логічно.
Але є крихта позитиву.
З категорії «Дуга історії хилиться в бік справедливості».
Кейті, де стрілець?
Сюди.
Тут наче Марді Ґра.
Поліція Лос-Анджелеса наздогнала його через два квартали.
«Сз4»?
Мабуть, татуха банди. Я порозпитую.
Бандит убив цивільного?
Таке буває.
Ініціація, показують, на що здатні.
Або просто ідіот, не в того стріляв.
СЗ4
Можна?
Беріть.
Іноді спрацьовує, якщо труп щойно… вмер.
Не питай, як ми дізналися.
Здається, ти був правий.
Про що?
Застрелили не того.
Мабуть, я все ще надіявся, що свої проблеми
Чі заподіяв собі сам.
Але на нього справді хтось полював.
Хтось серйозний.
Він мав підстави боятися.
ЛІКАРНЯ СВ. АНТОНІЯ
Але це підказало мені, де шукати далі.
Чи пошукати ще раз.
Зараза!
Вітаю.
Усе гаразд?
Нормально. Мене звільнили з роботи, тому в мене важкий день.
Співчуваю. Дуже прикро.
- Я допоможу. - Дякую.
Дякую.
- Спасибі. Все. - Тримайтеся.
Удачі.
Дякую.
ЗАРЕЗЕРВОВАНЕ ПАРКОМІСЦЕ ПРАЦІВНИК МІСЯЦЯ
Блейн.
«Якщо в Касабланці грудень 1941-го, то який час у Нью-Йорку?»
«Годинник зупинився».
- Переглянув? - Так!
- Що скажеш? - Феноменальний.
Добре.
Є одне прохання.
АВАРІЙНИЙ ВИХІД
Ось він.
Ага.
- Твій знайомий? - Так.
Виходить з четвертого.
На сходах є камери?
Нема.
А покажеш вихід, до якого ведуть сходи?
Добре.
СХОДИ 1
Де він дівся?
Минуло девʼять чи десять хвилин, а він усе ще…
А ось і він.
Чому він так довго спускався?
Мабуть, ходив на інший поверх.
- Глянеш камери? - Так.
Твоя правда. Ось він.
Заходить на пʼятий поверх.
Ось він через кілька хвилин.
Стоп. Ану назад.
Вперед, повільно. Тихо, тихо, стоп.
ПʼЯТИЙ ПОВЕРХ
Щось його налякало.
Так.
Він не підійшов до ліфта чи сестринського поста,
тож ці кілька хвилин він провів десь у тому коридорі.
Коридор на пʼятому.
«Хесус Алехандро Хакес, 22 роки.
Привезли 27 квітня».
За три дні до того, як там був Чі.
«Пацієнт має численні вогнепальні поранення.
Численні переливання. Інтубація через перфорацію легень.
Екстрена спленектомія».
Бідолашний малий.
Він не вижив.
Що ти тут робив, Чі?
Як мрець може зробити фото?
Хіба що…
там був хтось інший.
Тепер ми шукаємо іншу людину.
Відвідувач, пʼятий поверх, одночасно з моїм.
Було пізно, тому медсестри, санітари…
Цей.
Ховає обличчя від камер.
Хто ж це?
ХАКЕС ХЕСУС АЛЕХАНДРО
Хто це?
Чі Хо! Ось і він!
Привіт.
Роккі-два!
Привіт, Люсі.
Привіт, Денні.
Голодний? У мене є сундубу-чіґе.
Не треба, дякую.
Я зайшов сказати добраніч.
Добраніч.
До речі.
За оренду.
Скоро заплатиш?
Ви не отримали від нас гроші?
Чі Сок вам не заплатив?
Чі, ти знущаєшся?
Де ти, чорт забирай? Негайно передзвони!
От сучий син!
Іноді самотність – це нелегко.
Раніше нас тут були тисячі.
Я приходив додому й завжди знаходив, з ким поговорити. А тепер?
Нових повідомлень немає.
Що ж, тепер у мене була робота.
Що за люди полювали на Чі?
У ЛА є вуличні банди. Всі це знають.
Від 18-ї вулиці до Ґлендейла.
Від Лонґ-Біч до Вентури.
ОБЛАВА Й СТРІЛЯНИНА В РАЙОНІ МИСТЕЦТВ
Наркотики, зброя, обстріли з машин на ходу – таке розказують у новинах.
Але це не вся картина.
Хай там як, банди схожі на родини.
А родина – це відчуття належності.
ЖИТЛОВА ІНІЦІАТИВА ДЕПУТАТКИ
І в цьому є велика сила.
Я ж кажу: самотність – це важко.
Ще раз вітаю.
Вітаю.
- Обрали? - Будь ласка, Еріку, як завжди.
Маш з маслом гхі, гарнір з папаї.
А ще я хотів спитати.
Як пройшов другий кастинг?
Я не отримав роль.
Ні!
- Ти ж так хотів. - Ну так.
Я теж думав, що дадуть.
Паскудно. Я згадав Сідні Ґрінстріта.
Він став зіркою після «Мальтійського сокола».
Скільки йому вже було – 61?
Ніколи не знаєш, що буде далі.
Добрий вчинок з вашого боку.
Що? Що саме?
Підтримка. Ви йому покращили настрій на весь вечір.
Чоловікам не подобається чути, що вони добрі.
Не всім, звісно. І не лише їм.
Але для них це ознака слабкості.
А по-моєму, навпаки.
Це риса могутності.
Цьому світу не завадить доброта.
Кажу з власного досвіду.
- Вам смакувало? - Дякую. Дуже.
Ви теж добра.
Не добра?
Думаю, про мене так одразу не скажуть.
А як скажуть?
Роботяща, ентузіастка, з гуманітарної організації.
Ого.
Боже. Яка я нудна.
Неправда.
Ану, спробую ще раз.
Про мене скажуть…
вона любить розмовляти з добрими чоловіками в ресторанах.
Вибачте, мушу відповісти.
Авжеж.
Далі буде.
Дивацтво.
Ні, ні.
Це заборонено.
Чорт.
Йо, йо! Що чути, чемпіон? Ти в ділі чи як?
Візьмете мене на наступне діло?
Так, малий! На завтра якраз у плані.
Хочеш підзаробити? Я по тебе заїду.
- Добре. - Шик.
Побачимося, пацан.
Доброго ранку, сенаторе Павіч.
УНІВЕРСИТЕТ МАГЕЛЛАНА – ШКОЛА ІНЖЕНЕРНИХ І ПРИКЛАДНИХ НАУК
Колишній сенаторе. Так точніше.
Тепер він CEO нової технологічної компанії.
Випустили пресреліз,
присвячений розробці новітніх рішень для стародавніх проблем.
Тож він або шукає ліки від раку, або…
або що?
Радий був познайомитися.
Хай що там роблять,
здається, він наймає.
Мені треба йти.
Час Чі Муна швидко спливає.
Це Денні Мун. Залишіть повідомлення.
Денні, це Шуґар.
Не зміг звʼязатися. Передзвони, коли прослухаєш.
Я подумав, що найкраща зачіпка – щось дізнатися про Хесуса Хакеса,
хлопця, який помер у тій палаті з Чі.
Ганна дала мені адресу родичів.
ЦЕНТР МІСТА
Сеньйора Хакес?
Так.
Мої співчуття з приводу Хесуса.
Мене звати Джон.
Можна зайти й дещо спитати у вас про нього?
На хвилинку.
Заходьте.
Бідолашна.
Горе. Я знаю, що це таке.
Коли я вперше втратив сестру, то й рухатися не міг.
Сеньйоро.
Ви не могли б показати мені Хесусову кімнату?
Дякую.
Мистецтво ацтеків.
Він мав зацікавлення.
Мав свій дім.
Його любили.
Вибачте, мушу ще трохи вас потурбувати,
але я надіюся врятувати ще когось від болю, який ви терпите.
Я слухаю.
Дякую.
Упізнаєте цю людину?
Ви бачили його з Хесусом?
А його?
Фотографія
у його кімнаті.
Та жінка.
Сандра.
Його мама.
Ваша дочка?
Так.
Де вона?
На вулиці.
Наркотики.
Божевільна.
Хесус підтримував з нею звʼязок?
Так, вони були найкращі друзі.
Довіряли одне одному.
Вона його називала «Чуї».
«Чуї»?
Я можу щось для вас зробити?
Наприклад?
Подзвони своєму босу, як перед цим.
Нема в мене ніякого боса.
Я CEO своєї компанії з пенсійним планом.
Ага. Це бачив?
Бачив.
Ти зняв це фото?
Ні, це не ти.
Гаразд. Прошу тебе, перекажи босу:
я хочу поговорити з тим, хто зняв.
На.
Візьми. Я не з поліції.
Сталося непорозуміння. Я хочу залагодити.
Добре.
Тоді залагодимо.
Але доти краще тобі звідси вшиватися.
Привіт. Я дзвонив.
Вибач. Я просто був зайнятий.
Є зачіпка, хотів про неї спитати.
Добре, але в мене робота.
Скоро по мене приїде друг…
Ясно. Я швиденько.
Чі коли-небудь щось говорив про Сз4?
- Про що? - Сз4. Вуличну банду ЛА.
Твій брат чомусь у них на радарі.
Вулична банда? Ти з мене знущаєшся?
Я ще не знаю міру його участі. Може, нічого поганого…
Кажеш, він крав у лікарні наркоту?
- Так. - Це, по-твоєму,
нічого поганого? Чі роками робить різну херню!
Вибач.
От херня.
Ти в порядку?
Ще про щось хочеш розказати?
Ти раптом став психологом? Я тобі ще й за розслідування не платив.
За гроші не переживай.
Ага, ти ж багатий, легко тобі казати.
Не тому.
Ні?
Скільки в тебе цих дорогезних костюмів?
Скільки точно?
Не знаю.
Бо ти багатий, бро.
Зараз друг приїде. Дякую, що зайшов.
Денні, послухай. Хай там що діється…
Хоч би що сталося, просто…
дозволь, я допоможу.
Ні.
Довбаний Чі.
А ось і він.
З поверненням, чемпіон.
Маскуйтесь.
Ну все, мужики, до роботи.
Йо, йо, спокійно! Спокійно, бро! Що за херня?
- Сука, назад. - Що ви робите?
Руки прийняв! Відчепися!
Спокійно!
Давай, давай.
Йо, в темпі.
Давайте-давайте.
Усе в тачку. В темпі.
Де взявся той охоронець?
Я його не бачив, і раптом… Він на мене вискочив.
Та нормально, не сци. Ти з ним розібрався.
Сука.
Привіт.
Дякую.
Я вкрала біля басейну кілька халатів.
Не один. Цілий оберемок.
Вийшла з ними, ніхто й слова не сказав.
Продам на eBay.
Добре.
Ясно.
Що ти хотів?
Іноді я помиляюсь, але переважно
я бачу людей, їхню справжню суть.
Бачиш людей.
А в мені що бачиш?
Більше ніж злодійку.
Так. Це ти в яблучко.
А мені потрібен напарник.
Для приватного детектива. Я ж не знаю, що…
Я тебе навчу.
У тебе є камера? Не на телефоні. Справжня.
Я розумію, про що ти. Дістану.
Машина є?
Не крадена?
Так.
Добре.
Така сума тебе влаштує?
- Так? - За тиждень?
Добре.
Добре. Завтра починаєш.
За мною водяться грішки.
Не лише халати й машини.
Я теж не без гріха.
Гаразд.
Працюємо, чорт забирай.
- Добре. - Так.
Салат «Цезар», стейк «Нью-Йорк».
Записала на твій номер.
Нових повідомлень немає.
Шуґар.
Я чув, ти хочеш поговорити з тим, хто зробив те фото.
Так.
Бери ручку. Пиши адресу.
Кажіть.
У мене погане передчуття щодо цієї справи.
Так говорить кожен приватний детектив у кіно.
І зазвичай слушно тривожиться.
З того моменту все летить шкереберть.
Детектив не здається.
Не зупиняється.
Не така це справа.
Він не може.
Він приватний детектив. Мусить знати.
Тому він іде вперед…
і вперед…
прямо аж до самого кінця.
І оксамитовий пурпур Лагідних сутінків
Стелиться по луках мого серця
Високо в небі Сходять маленькі зірочки
Завжди нагадуючи мені, що ми не разом
Ти бредеш по доріжці Віддаляєшся
Лишаючи мені невмирущу пісню
Кохання – зоряний пил учорашнього дня
Музика років, що промайнули
Інколи я думаю
Чому впродовж
Самотньої ночі
Я мрію про пісню
Переклад субтитрів: Олена Любенко