ל"א היא עיר של מהגרים.
בני צ'ומאש, פרסים,
וייטנאמים וכל השאר.
לכאן הם באים.
סופר אמר פעם, "לוס אנג'לס מעבירה תחושה עתידית
יותר מכל עיר שאני מכיר.
גם עתיד רע".
חכי לי, בסדר?
- חשבתי שאמרת לך… - לכו תזדיינו!
- אבל אני לא בטוח. - היי.
אפשר לומר שגם אני מהגר.
אני חושב שיש המון טוב בל"א.
זה הוא.
קדימה.
אבל אני יודע שזו עיר קשה. על זה אין ויכוח.
"ועכשיו השקיעה הסגולה של דמדומי הזמן
מתגנבת לאורך האחו של לבי
גבוה בשמיים מטפסים הכוכבים הקטנים
מזכירים לי תמיד שאת לא לצדי
את מהלכת לך בשביל הרחק מכאן…"
יופי של בריכה.
היי. אז מה אמר המוסכניק שלך?
תשמע, ברוב המקרים כשמגיעה מכונית כזו…
המכונאי עושה פרצוף עצוב, גובה את המחיר האמיתי ומוסיף אפס.
אבל שוגר, היום יש לך מזל,
כי הבחור שלי, בילי…
הוא מעין גנדלף הגון.
חשבתי שאת הולכת להחליף שמן.
אי אפשר להשאיר מכונית כזו ברחוב במשך שישה חודשים
ולצפות שהיא תעבוד אחרי החלפת שמן.
בסדר? אבל היא בסדר עכשיו. היא במצב מושלם.
בסדר.
בבקשה.
אז כאן אתה לן, מה?
אני גר כאן.
אתה גר כאן?
זה בטח עולה המון כסף.
תעריף התעשייה, לפי מה ששמעתי.
יופי של תעשייה.
היא לא רעה.
היי. את רוצה עבודה, ואל?
אני צריכה להיות איפשהו בעוד כמה שעות, אבל בטח, מה יש לך?
לא, לא, לא. עבודה. עבודה אמיתית.
לעבוד איתי.
את מבינה? משרה מתמשכת.
לא, אני רציני. אמנם נפגשנו לא מזמן, אבל את ממושמעת, את מלאת תושייה.
ואם להגיד לך את האמת, אני…
אני… לא תזיק לי עזרה.
בטח.
לא, אבל אני לא רוצה להניח הנחות.
לא אם את…
לא, תשמע, אני…
אני תמיד מחפשת דברים חדשים, הזדמנויות חדשות לעבודה.
- אז תחשבי על זה? - בטח.
כן, סבבה. תן לי לחשוב על זה.
טוב. תחשבי על זה.
- טוב. - טוב.
בסדר.
דני! תרים את הידיים, דני. קדימה.
תזיז את הרגליים.
בדיוק. זוז.
הנה זה בא.
בדיוק. קדימה.
תזיז את הרגליים. תזיז את הרגליים.
מכנים אותו המדע המתוק.
הוא אכזרי, אבל מכנים אותו ענף ספורט.
דני.
דני!
אני מודה,
לא משנה איך קוראים לזה, קשה להסיר את המבט.
הוא גונב תרופות מפאקינג בית חולים?
זה המקום האחרון שבו ראו אותו.
אלוהים. הוא לא תמיד כזה.
- כלומר, כיום כן, אבל… - אתה לא צריך להסביר.
אני לא מסביר שום דבר, אני רק אומר לך מה המצב.
ודאי.
והמשטרה לא מחפשת אותו?
למיטב ידיעתי.
- סלח לי. - זכור,
כשתהיה בזירה, תזיז את הרגליים.
היי, טום. מה גילית?
תרים את הידיים, תהיה אמיץ. אל תוריד את הידיים.
מה קורה, המאמן?
- סוכן? - הייתי מת.
לא, סתם בחור שעוזר עם ג'י.
- ג'י. האח המשוגע שלך, ג'י. - כן.
- טאף טאף -
שמע, עשית עבודה טובה באותו ערב.
אדי מבנפו… הוא שתי רמות מעליך.
הוא אמנם זז כמו חזיר מבטון, אבל הוא לא פראייר.
תודה, טדי.
הוא היה איטי.
רק הייתי צריך להתמקד במרכז שלו ולעצור את הרגליים שלו
ואז בום-בום, להכניס לו בגדול.
עתיד גדול מצפה לך, דני.
- תישאר ממוקד. - בסדר.
- בסדר, אשלח לך הודעה כשאגיע. - בסדר.
בסדר, ביי.
- סליחה. - אז אנחנו בסדר, נכון?
אתה פשוט… תעדכן אותי?
לגמרי, כן. אני צריך ללכת. תודה שהרשית לי לבוא לכאן.
ברור.
היי, השיחה הזו, היא הייתה בקשר לג'י?
אני אודיע לך.
בסדר.
לכל דבר יש סוף.
לפעמים הוא מגיע מוקדם מהצפוי.
החל בשמשות הצד של אנדרומדה וכלה בדטמורפים של פלומה.
הכול מת.
- קולנוע דרייב-אין -
ובכל זאת…
אני מקווה שלא אמצא כאן את ג'י.
מביאים אותו.
- טום פלייברג. - פאקינג…
עזרתי לו לפני כמה שנים כשאשתו נעלמה במהלך טיול באוהאי.
אתה יודע איך להעלות דברים לאינסטגרם?
מתברר שהיא נעלמה רק לטום.
היי, פלייברג. אני נכנס.
הנה.
גבר אסיאתי בשנות ה-20 המוקדמות לחייו.
הוא דומה.
בסדר. חדשות טובות.
לא לו.
אמרת שזה חיסול של כנופיה? הוא לא נראה מאפיונר.
הוא כנראה אזרח. קטע של המקום הלא נכון בזמן הלא נכון.
- אלה החפצים שלו? - כן.
ארנק, תמונות, כמה חשבונות, כרטיס טלפון, אבל אין תעודת זהות.
- אפשר? - כן.
- וורלד אקסס -
הוא מהגר. טרי. הוא בטח עוד מחכה למסמכים שלו.
בדקו את הפעילות בכרטיס הטלפון הזה ותמצאו את ההורים שלו.
יהיה רק מספר אחד שהוא חייג אליו שוב ושוב.
בסדר.
בנימה חיובית יותר,
בקטגוריית "ההיסטוריה נוטה אל עבר צדק",
קייטי, איפה היורה?
כאן.
כמו פאקינג מרדי גרא כאן.
שוטרי משטרת לוס אנג'לס תפסו אותו במרחק שני רחובות משם.
"אי-זי-ארבע"?
כנראה קעקוע של כנופיה. אנסה לברר.
חבר כנופיה רצח אזרח?
זה קורה.
חניכה, צבירת ניסיון או משהו.
או שהוא סתם אידיוט שירה בבחור הלא נכון.
- אי-זי-ארבע -
אפשר?
בבקשה.
לפעמים זה עובד אם הוא מת לא מזמן.
אל תשאלי איך גילינו את זה.
אני חושב שצדקת.
בקשר למה?
הוא ירה בבחור הלא נכון.
נראה שהמשכתי לקוות שהצרות שג'י סיבך את עצמו בהן,
היו כאלה שהוא הביא על עצמו.
אבל מישהו רודף אותו באמת.
מישהו רציני.
הוא מפחד בצדק.
- בית החולים העירוני סנט אנתוני -
אבל זה נתן לי רעיון למקום הבא שבו אחפש.
או המקום שבו אחפש שוב.
לעזאזל!
היי.
את בסדר?
כן, פשוט פוטרתי, אז עובר עליי יום רע.
אני מצטער. חבל.
- אני אעזור לך. - תודה.
תודה.
- תודה. כן. - כן. בסדר.
היי, בהצלחה.
תודה.
- חניה שמורה עובד החודש -
בליין.
- מאבטח -
"אם עכשיו דצמבר 1941 בקזבלנקה, מה השעה בניו יורק?"
"השעון שלי מקולקל".
- צפית בסרט? - כן.
- מה דעתך? - אדיר.
טוב.
אני צריך לבקש ממך טובה.
- יציאת חירום -
זה הוא.
- זה הבחור שלך? - כן.
יוצא מהקומה הרביעית.
יש מצלמות בגרם המדרגות?
לא.
בסדר, אתה יכול להראות לי את היציאה שהמדרגות האלה מובילות אליה?
בסדר.
- מדרגות 1 -
לאן הוא נעלם?
כלומר, עברו כבר תשע או עשר דקות והוא עדיין…
הנה הוא.
למה לקח לו זמן רב כל כך לרדת במדרגות?
הוא בטח עבר לקומה אחרת.
- אתה בודק במצלמות? - כן.
צדקת. הנה הוא.
יוצא מגרם המדרגות בקומה החמישית.
והנה הוא שוב אחרי כמה דקות.
היי, עצור. חזור לאחור.
בסדר, קדימה, לאט. לאט, עצור.
- קומה חמישית -
משהו הפחיד אותו.
כן.
הוא לא מופיע במעלית ולא בתחנת האחיות,
אז המקום שהוא הלך אליו ברגעים האלה חייב להיות בהמשך המסדרון.
מסדרון בקומה החמישית.
"חזוס אלחנדרו חאקז, בן 22.
אושפז ב-27 באפריל".
שלושה ימים לפני שג'י היה כאן.
"המטופל נורה כמה פעמים.
עירויי דם רבים. צנרור בעקבות חור בריאה.
ניתוח חירום לכריתת טחול".
ילד מסכן.
הוא לא יצא מזה.
מה עשית, ג'י?
איך אדם מת יכול לצלם תמונה?
אלא אם כן…
מישהו אחר היה שם.
בסדר. עכשיו אנחנו מחפשים מישהו אחר.
מבקר, קומה חמישית, כשהבחור שלי היה שם.
השעה הייתה מאוחרת, אז אחיות, סניטרים…
הוא.
הוא מסתיר את הפנים מהמצלמות.
מי הוא?
- חאקז חזוס אלחנדרו -
מי זה?
ג'י-הו! הנה הוא!
היי, חברים.
נראה כמו רוקי!
היי, לוסי.
היי, דני.
אתה רעב? יש לי שאריות סונדובו ג'יגה.
אני בסדר, תודה.
רק רציתי להגיד לילה טוב.
לילה טוב.
דרך אגב.
שכר הדירה?
הוא יגיע בקרוב?
לא קיבלת את שכר הדירה שלנו?
ג'י-סוק לא שילם לך?
אתה פאקינג רציני, ג'י?
איפה אתה לעזאזל? תתקשר אליי פאקינג מיד!
בן זונה! פאק!
לפעמים לא קל להיות לבד.
קודם לכן היו אלפים מאיתנו.
תמיד יכולתי לחזור הביתה ולמצוא מישהו לדבר איתו. ועכשיו…
אין לך הודעות חדשות.
טוב, עכשיו יש לי עבודה.
מי האנשים שרודפים את ג'י?
בל"א יש כנופיות רחוב. כולם יודעים.
מרחוב 18 ועד גלנדייל.
מלונג ביץ' ועד ונטורה.
- פשיטה משטרתית על מחוז האומנויות מסתיימת בקרב ירי -
סמים ונשק וירי ללא סיבה ממכוניות הם הדברים שמספרים לנו עליהם בחדשות.
אבל זה לא כל הסיפור.
לטוב ולרע, כנופיות הן כמו משפחות.
ומשפחות גורמות לך להרגיש חלק ממשהו.
- חברת מועצה מובילה יוזמת דיור -
וזה דבר חזק מאוד.
כפי שאמרתי, קשה להיות לבד.
שלום שוב.
שלום.
- החלטת? - את המנה הרגילה בבקשה, אריק.
שעועית מש עם גי בתוספת פפאיה.
ורציתי לשאול.
איך הלך האודישן החוזר?
לא קיבלתי את התפקיד.
לא!
- אני יודע שרצית אותו. - נכון.
גם חשבתי שהוא בידיים שלי.
מבאס. אני זוכר שסידני גרינסטריט
קיבל את ההזדמנות הגדולה שלו רק ב"הנץ ממלטה".
הוא היה בן 61 אז.
אי אפשר לדעת מה יקרה.
זה היה נחמד מצדך.
מה? מה היה נחמד?
מה שאמרת. בטח שינית לו את החיים.
גברים לרוב לא אוהבים כשאומרים שהם נחמדים.
לא כל הגברים. לא רק גברים, אבל…
הם רואים בזה סימן לחולשה.
בעיניי ההפך הוא הנכון.
זו תכונה עוצמתית.
העולם הזה זקוק לעוד ממנה.
לפחות מניסיוני.
- איך הכול הערב? - תודה. טעים מאוד.
גם את נחמדה.
את לא נחמדה?
אני לא חושבת שזה הדבר הראשון שאומרים עליי.
אז מה אומרים?
חרוצה, נלהבת, הומניטרית.
וואו.
אלוהים, אני נשמעת משעממת.
לא נכון.
בסדר, אנסה שוב.
אומרים…
היא נהנית לדבר עם גברים נחמדים במסעדות.
אני מצטערת, אני חייבת לענות.
כמובן.
המשך יבוא.
זה היה מוזר.
לא, לא.
זה אסור.
פאק.
היי, היי! אז מה קורה, אלוף? אתה בעניין?
יש מקום בשבילי בפעם הבאה?
כן, אחי! יש לנו עבודה מחר בערב.
רוצה להרוויח קצת? אבוא לאסוף אותך.
- בסדר, אני בעניין. - גדול.
נתראה בצד השני, נקניק.
בוקר טוב, סנאטור פביץ'.
- אוניברסיטת מגלן בית ספר להנדסה ומדע שימושי -
סנאטור לשעבר בעצם.
עכשיו הוא מנכ"ל של חברת הייטק חדשה.
הם פרסמו הצהרה לתקשורת:
"מחויבים לפיתוח פתרונות חדשים לבעיות עתיקות".
אז או שהוא עובד על תרופה לסרטן או…
או מה?
נעים מאוד.
לא משנה מה הוא עושה,
נראה שהוא מחפש עובדים.
כדאי שאלך.
אין לג'י מון הרבה זמן.
הגעתם לדני מון. תשאירו הודעה.
דני, זה שוגר.
אני מנסה לתפוס אותך. תתקשר אליי כשתקבל את ההודעה.
נראה היה שהכיוון הטוב ביותר שלי הוא לנסות לגלות משהו על חזוס חאקז,
הילד שמת בחדר בית החולים שג'י היה בו.
קיבלתי כתובת של המשפחה שלו מהאנה.
- יציאה מגשר רחוב אחת מרכז העיר -
- אזזזזזזז -
גברת חאקז.
כן?
תנחומיי על חזוס.
שמי ג'ון.
אפשר להיכנס ולשאול אותך כמה שאלות עליו?
זה ייקח רק רגע.
היכנס.
אישה מסכנה.
אבל, הוא לא זר לי.
כשאיבדתי את אחותי בקושי יכולתי לזוז.
סניורה.
אוכל לראות את החדר של חזוס?
תודה.
אמנות אצטקית.
היו לו תחומי עניין.
בית.
אהבו אותו.
סליחה שאני מטריד אותך יותר משאני חייב,
אבל אני מנסה לחסוך לאחרים את הכאב שאת חווה.
אני מקשיבה.
תודה.
את מזהה את האדם הזה?
ראית אותו עם חזוס פעם?
מה איתו?
התמונה
בחדר השינה.
האישה?
סנדרה.
אימא שלו.
הבת שלך?
כן.
איפה היא?
ברחובות.
סמים.
משוגעת.
חזוס היה בקשר איתה?
כן, הם היו חברים הכי טובים.
אנשי סוד.
היא קראה לו "צ'וי".
צ'וי?
אני יכול לעשות משהו למענך?
כמו מה?
היי.
אני רוצה שתתקשר לבוס שלך, כמו שהתקשרת קודם.
אין לי בוס, חבר.
אני מנכ"ל עם פנסיה.
ראית את זה?
ראית.
אתה צילמת את התמונה הזו?
לא. לא אתה.
בסדר. אז אני מבקש ממך שתגיד לבוס שלך
שאני רוצה לדבר עם האדם שצילם אותה.
קח.
קח את זה. אני לא שוטר.
שמעתי שהייתה אי הבנה. אני רק רוצה לתקן אותה.
בסדר.
אז בוא נתקן אותה.
בינתיים, חבר, כדאי לך לעוף מכאן מיד.
היי. התקשרתי אליך.
אני מצטער, אחי. הייתי עסוק.
יש לי כיוון חקירה שאני רוצה לשאול אותך לגביו.
בסדר, אבל יש לי עבודה.
חבר עומד לאסוף אותי עוד מעט, אז…
בסדר. אזדרז.
ג'י הזכיר פעם את אי-זי-ארבע?
- את מה? - אי-זי-ארבע, כנופיית רחוב מל"א.
כן, אח שלך על המכ"ם שלהם משום מה.
כנופיית רחוב? אתה פאקינג רציני?
אין לי מושג במה הוא מעורב. אולי הוא לא עשה שום דבר…
אמרת לי שהוא גנב סמים מבית חולים, לא?
- הוא גנב. - אז מה זאת אומרת
הוא לא עשה שום דבר? הוא עושה דברים כבר פאקינג שנים.
סליחה.
פאק.
אתה בסדר?
אתה רוצה לספר לי משהו אחר?
אתה פאקינג פסיכולוג עכשיו? לא שילמתי לך כבלש פרטי בכלל.
אל תדאג לכסף.
כן, אתה עשיר, אז קל לך להגיד את זה.
זו לא הסיבה.
לא?
כמה חליפות יקרות כאלה יש לך?
כמה בדיוק?
אני לא יודע.
כי אתה עשיר, אחי.
שמע, חבר שלי עומד להגיע. תודה שבאת.
שמע, דני. לא משנה מה קורה…
לא משנה מה קורה, פשוט…
תן לי לעזור לך.
לא.
ג'י הדפוק.
היי, הנה הוא.
ברוך שובך, אלוף.
בסדר, אנחנו מתקרבים.
בסדר, אפסים. בואו נתחיל לעבוד.
היי, היי, תירגע. תירגע, אחי. מה נסגר?
- פאקינג תתרחק. - מה אתם עושים?
פאקינג עזבו אותי! פאק!
היי, תירגעו!
קדימה, קדימה.
היי, קדימה.
בואו נזוז, קדימה.
תכניסו הכול לרכב, קדימה.
היי, מאיפה צץ המאבטח?
לא ראיתי אותו ופתאום הוא היה… הוא היה ממש עליי.
זה בסדר, תירגע. טיפלת בו היטב.
פאק.
היי.
תודה.
גנבתי חלוקים מהבריכה.
פשוט לקחתי כמה. העמסתי אותם.
פשוט יצאתי. אף אחד לא שאל כלום.
אמכור אותם באיביי.
קול.
בסדר.
מה קורה כאן?
לפעמים אני טועה, אבל לרוב
אני קורא אנשים היטב.
אתה קורא אנשים.
מה אתה קורא בי?
לא סתם גנבת.
כן, בזה אתה צודק.
ואני צריך שותפה.
בחקירות פרטיות. אני אפילו לא יודעת מה…
אלמד אותך.
יש לך מצלמה? לא מצלמה של טלפון. מצלמה אמיתית.
לא. אני מבינה למה אתה מתכוון. אני יכולה להשיג אחת.
יש לך מכונית?
מכונית שאינה גנובה?
בטח.
בסדר.
הסכום הזה נראה בסדר?
- כן? - לשבוע?
בסדר.
בסדר. את מתחילה מחר.
עשיתי כל מיני דברים.
לא סתם חלוקים ומכוניות.
גם אני עשיתי דברים.
בסדר.
בוא פאקינג נעשה את זה.
- בסדר. - בסדר.
סלט קיסר וסטייק סינטה.
חייבתי את החדר שלך.
אין לך הודעות חדשות.
שוגר.
שמעתי שאתה רוצה לדבר עם האדם שצילם את התמונה.
כן.
קח עט. זו הכתובת.
דבר.
יש לי תחושה רעה לגבי החקירה הזו.
אומר הגיבור בכל סרט בלשים בהיסטוריה.
ולרוב הוא חושש בצדק.
המצב רק מחמיר מאותו הרגע.
אבל הוא ממשיך.
הוא לא מפסיק.
לא בחקירה הזו.
הוא לא מסוגל.
הוא בלש פרטי והבלש הפרטי חייב לדעת.
אז הוא ממשיך…
וממשיך…
ממש עד סוף הדרך.
"ועכשיו השקיעה הסגולה של דמדומי הזמן
מתגנבת לאורך האחו של לבי
גבוה בשמיים מטפסים הכוכבים הקטנים
מזכירים לי תמיד שאת לא לצדי
את מהלכת לך בשביל הרחק מכאן
מותירה לי שיר שלא ימות
אהבה היא אבק הכוכבים של אתמול
המוזיקה של השנים שחלפו
לפעמים אני תוהה
למה אני מבלה
את ליל הבדידות
בחלום על שיר…"
תרגום: אסף ראביד