Město přistěhovalců.
Čumašové, Peršané, Vietnamci, všechny možné národnosti.
Stahují se do LA.
Jeden spisovatel kdysi řekl: „LA dýchá budoucností více
než jiná mně známá města.
I budoucností špatnou."
Počkej na mě, jo?
- Vždyť jsem ti říkal… - Neser!
- No, nevím. - Hej.
Asi i já sem patřím.
Přesto LA nabízí hodně dobrého.
- Tamhle je. - Jdeme na to.
Ale uznávám. Život tu není žádný med, o tom žádná.
Karmínový soumrak o půlnoci
plíží se mého srdce planinami.
Nebem hvězdy stoupají,
připomínka, že jsi pryč.
Touláš ulicí se dál a dál.
Bezva bazén.
Nazdar. Co říkal ten chlapík přes auta?
Většinou, když přifrčí taková kára,
mechanik protáhne ksicht, spočítá náklady a přidá jednu nulu.
Ale dneska máš z pekla štěstí.
Můj kámoš Billy?
Je poctivej jak Gandalf.
Mělo jít o výměnu oleje.
Takový auto nemůžeš nechat šest měsíců na špalkách a čekat,
že aby šlapalo, stačí vyměnit olej.
Jasné? Ale už je v topu.
Dobře.
A je to.
- Tak tu přespáváš, co? - Žiju tady.
Ty tu žiješ? Musí to stát majlant.
Co vím, tak běžné ceny.
- Fajn byznys. - Špatné to tu není.
Hele, Val, chceš práci?
Za pár hodin něco mám, ale jasně. O co jde?
Ne. O práci. Jako pracovat.
Pracovat se mnou.
Dlouhodobě.
Nežertuju. Známe se chvilku, ale jsi ukázněná, umíš se otáčet.
A popravdě by se mi…
hodila by se mi pomoc.
Tak určitě.
Ne. Nechci tlačit. Ne, jestli…
Ne, jako…
Furt koukám po nových kšeftech, pracovních příležitostech.
- Popřemýšlíš o tom? - Jasně.
- Jo. Nechám si to projít hlavou. - Dobře. Nechej.
- Dobře. - Dobře.
Tak jo.
Danny! Ruce nahoru, Danny. No tak.
Pohyb nohama.
Tak. Pohyb.
Tady ho máme.
To je ono.
Pohyb nohou.
Prý ušlechtilá disciplína.
Je brutální, a přesto tomu říkají sport.
Danny.
Danny!
Uznávám, že ať tomu říkají jakkoli, oči se od toho odtrhávají těžko.
Krade léky z podělanýho špitálu?
Tam ho viděli naposled.
Ježíš. Nebývá takový vždycky.
- Teda teď jo, ale… - Nic mi nevysvětluj.
Já nic nevysvětluju. Jen říkám, jak to je.
Ovšem.
A policie ho nehledá?
Co vím, tak ne.
- Pardon. - Pamatuj, měj nohy v pohybu.
Co máš, Tome?
Ruce, tělo nahoře. Drž ruce nahoře.
Copak, trenére?
- Agent? - Kéž by.
Pomáhá mi s Jiem.
- Potrhlej brácha Ji, co? - Jo.
Odvedls minule dobrej výkon.
Eddie Mbanefo je o dvě váhové kategorie výš než ty.
Hýbe se jak zkamenělé čuně, ale otloukánek to není.
Díky, Teddy.
Byl pomalej.
Stačilo zpracovat střed, stopnout nohy a pak puf, puf, nahoru.
Čekají tě velké věci, Danny.
- Nenech se rozhodit. - Dobře.
- Dobře. Napíšu. - Jo.
Fajn, zatím.
- Omlouvám se. - Hotovo?
Takže mi dáš vědět, co je nového?
Rozhodně, jo. Musím letět. Děkuju, že jsem se mohl zastavit.
Jasně.
A ten hovor. Šlo o Jiho?
Já… Ozvu se.
Tak jo.
Vše spěje ke konci.
Občas dříve, než se nadějete.
Od parhelií Andromedy až po detamorfy na Palomě.
Všechno umírá.
A přesto…
doufám, že tady Jiho nenajdu.
Vezou ho sem.
- Tom Flybjerg. - A kurva…
Před pár lety jeho žena zmizela v Ojai.
Umíš dávat věci na instagram?
Ukázalo se, že jen před Tomem.
- Flybjerg už jede. - Tady ho máme.
Mladý, dvacetiletý Asiat.
Podobá se mu.
Dobře. To je dobrá zpráva.
Pro něj ne.
Zabitý gangy? Nezdá se, že by k nim patřil.
Pravděpodobně civil. Na špatném místě ve špatný čas.
- Jeho? - Jo.
Peněženka, fotky, účtenky, telefonní karta. Bez dokladů.
- Můžu? - Jo.
VOLÁNÍ DO CELÉHO SVĚTA
Přistěhovalec. Čerstvý. Pravděpodobně ještě čeká na doklady.
Podívej se na volání z karty, najdeš jeho rodiče.
Číslo, na které volal pořád dokola.
No jasně.
Odlehčím to ve smyslu „běh historie se kloní ke spravedlnosti“.
- Katie, kde leží ten střelec? - Tam.
Jak na podělaný pouti.
Policie na něj skočila dva bloky odsud.
„Ez4?“
Asi kérka gangu. Poptám se.
Že by gang zabil civilistu?
I to se stává.
Zasvěcení, aby získali ostruhy.
Nebo jen pako, co si spletlo cíl.
Můžu?
Prosím.
Občas to funguje, když jsou chvilku po smrti.
Neptej se, jak to víme.
Trefil ses.
Ohledně čeho?
Spletli se.
Stále jsem doufal, že se Ji jen namočil do něčeho,
co si zavařil sám.
Ale někdo mu jde po krku.
A myslí to vážně.
Má důvod se bát.
U SV. ANTONÍNA
Ale mám vodítko, kam se podívat dále.
Nebo kam se vrátit.
Krucinál!
Všechno v pohodě?
Jo. Jen mě zrovna vyhodili, tak mám den na draka.
To mě mrzí. Nepříjemné.
- Prosím. - Děkuju.
Děkuju vám.
- Děkuju. Jo. - Za málo.
Tak hodně štěstí.
Díky.
VYHRAZENÉ PARKOVÁNÍ ZAMĚSTNANEC MĚSÍCE
Blaine.
OSTRAHA
„V Casablance je prosinec 1941. Kolik je v New Yorku?“
„Tady spí čas.“
- Viděls to? - Jo!
- Tak co? - Fantastický.
To je dobře.
Mám na tebe prosbu.
ÚNIKOVÝ VÝCHOD
To je on.
Hm.
- On? - Jo.
- Třetí patro. - Máte tam kamery?
Ne.
Ukážeš mi východ, kam ty schody vedou?
Jasně.
SCHODIŠTĚ 1
Kam šel?
Je to už devět deset minut, a pořád…
Tak tady je.
Proč se na těch schodech tak zdržel?
Musel se stavit v jiném patře.
- Zkontroluješ kamery? - Jo.
Máš pravdu. Tady je.
Dveře ve čtvrtém poschodí.
Tady je o pár minut později.
Počkej. Vrať to.
Jo, pusť to pomalu. Pomalu, stop.
ČTVRTÉ POSCHODÍ
Něco ho vyděsilo.
Jo.
Není vidět u výtahu ani sesterny.
Těch pár minut se zdržel někde na té chodbě.
Chodba, čtvrté patro.
„Jesus Alejandro Jaquez, 22 let.
Přijat 27. dubna.“
Tři dny před Jiem.
„Měl několik střelných ran.
Několik transfuzí, intubace kvůli perforované plíci.
Nouzová splenektomie.“
Chudák kluk.
Nezvládl to.
Cos tu dělal, Ji?
Jak může mrtvola někoho vyfotit?
Ledaže…
tu byl ještě někdo.
Dobře. Teď hledáme někoho jiného.
Návštěva, čtvrté patro, stejný čas.
Bylo pozdě, tak sestry, zřízenci…
On.
Schovává si před kamerou tvář.
Kdo je to?
Ji! Tak tady jsi!
- Zdravím. - A Rocky!
- Ahoj, Lucy. - Čau.
- Máš hlad? Zbyla nám polévka. - Nemám, děkuju.
Jen jsem chtěl pozdravit.
Dobrou noc.
Moment.
A nájem?
Zaplatíte brzy?
Nájem není zaplacený?
Ji-seok vám ho nezaplatil?
Do prdele, Ji?
Kde sakra vězíš? Okamžitě se mi kurva ozvi.
Parchant! Kurva!
Být na všechno sám snadné není.
Dříve nás tu byly tisíce.
Mohl jsem jít domů a na kus řeči se vždycky někdo našel. Ale teď?
Žádné zprávy.
Teď mám před sebou úkol.
Kdo pronásleduje Jiho?
V LA působí pouliční gangy. To ví každý.
Od 18. ulice po Glendale.
Od Long Beach až po Venturu.
ZÁSAH POLICIE KONČÍ STŘELBOU
Noviny píší o drogách, zbraních a bláznivých přestřelkách.
Ale to není všechno.
Ať už v dobrém či zlém, gangy jsou jako rodiny.
Cítíte, že někam patříte.
BYTOVÝ PROGRAM
A to má svou váhu.
Jak jsem říkal, být sám je těžké.
Zdravíčko.
Dobrý den.
- Máte vybráno? - Jako obvykle, Ericu.
- Mungo fazolky na ghí s papájou. - A jen se chci zeptat…
Jak dopadl ten konkurz?
Nevyšlo to.
Ne!
- Vím, že jste o to stál. - Jo, i já čekal, že to klapne.
To je pech. Myslím, že Sydney Greenstreet
se prosadil až v Maltézském sokolu.
To mu bylo kolik, 61?
Nemůžete vědět, co přijde, víte?
To bylo milé.
Prosím? Co přesně?
Vaše slova. Vsadím se, že se teď cítí lépe.
Muži se většinou mile nechovají.
Málokterý muž. Nejen muži, ale…
většina to považuje za slabost.
Ale já si myslím opak.
Nesmírně mocná vlastnost.
Více by jí neškodilo.
Aspoň tak to vidím já.
- Chutnalo vám? - Děkuju. Ano.
I vy jste milá.
Nebo milá nejste?
Nemyslím, že to je to první, co by o mně lidé řekli.
A co by řekli?
Pracovitá, zapálená, altruistická.
Panečku.
Bože, zní to tak nudně.
Ne, nezní.
Dobře, zkusím to znova.
Řekli by,
že ráda hovořím s milými muži v restauraci.
- Promiňte, tohle musím vzít. - Ovšem.
Pokračování příště.
To bylo divné.
Ne, ne, ne.
To není dovoleno.
Kurva.
Jo, jo! Co, frájo? Jdeš do toho?
Máte pro mě místo na další?
Jo, kotě! Akcičku máme už zítra v noci.
Potřebuješ bubáky? Vyzvednu tě.
- Fajn, beru. - Pecka!
Tak zatím, kámo.
Dobré ráno, senátore Pavichi.
MAGELLANOVA TECHNICKÁ UNIVERZITA
Bývalý senátore, nutno dodat.
Nyní ředitel zbrusu nové technologické firmy.
Vydali tiskovou zprávu o vývoji zbrusu nových řešení na letité problémy.
Buď vyvíjejí lék na rakovinu, nebo…
dělají co?
Těší mě.
Ať už je to cokoli,
očividně nabírají lidi.
Asi bych měl jít.
Ji Moonovi běží čas.
Voláte Dannymu Moonovi. Zanechte vzkaz.
Danny, tady Sugar. Snažím se ti dovolat. Ozvi se mi.
Nejlepší mi přišlo zkusit něco zjistit o Jesusu Jaquezovi,
který v nemocničním pokoji s Jiem zemřel.
Adresu příbuzného mám od Hannah.
- Seňora Jaquezová? - Ano?
Upřímnou soustrast ohledně Jesuse. Jmenuju se John.
Můžu se vás na pár věcí o něm vyptat?
Nebude to na dlouho.
Pojďte dál.
Chuděra.
Zármutek. Znám to.
Když jsem ztratil sestru poprvé, stěží jsem se pohnul.
Seňoro, mohl bych vidět Jesusův pokoj?
Děkuju.
Aztécké.
Měl vlastní koníčky.
Domov.
Milovali jej.
Nezlobte se, že ruším,
ale chci někoho ušetřit stejného zármutku, jaký zažíváte vy.
Poslouchám.
Děkuji.
Poznáváte tohoto muže?
Viděla jste ho s Jesusem?
A co tenhle?
Ta fotka
v ložnici.
Ta žena?
Sandra.
Jeho máma.
Vaše dcera?
Ano.
Kde je?
Na ulici.
Drogy.
Blázen.
Udržoval s ní Jesus nějaký kontakt?
Ano, byli nejlepšími kamarády.
Důvěrníky.
Říkala mu „Čui“.
„Čui?“
Můžu pro vás něco udělat?
Jako co?
Hej.
Rád bych, abys zas brnknul šéfovi. Tak jako předtím.
Já šéfa nemám, kápo. Jsem ředitelem s penzijním spořením.
Znáš ho?
Znáš.
Vyfotils to?
Ne, nevyfotil.
Dobře. Vyřiď šéfovi to, co ti teď řeknu: chci si promluvit s tím, co to fotil.
Tumáš.
Tady. Nejsem od policie.
Došlo prý k nedorozumění. Chci to urovnat.
Tak fajn.
Tak to urovnejme.
Mezitím bys, kápo, odsud měl pěkně rychle vysmahnout.
Nazdar, volal jsem.
Promiň, člověče, měl jsem práci.
- Mám vodítko, na které se chci zeptat. - Jdu ale makat.
Kámoš mě za chvilku nabere…
Dobře, budu stručný.
Zmiňoval Ji někdy Ez4s?
- Co? - Losangeleský pouliční gang.
- Z nějakého důvodu ho mají v hledáčku. - Pouliční gang? Sakra, to jako fakt?
Nevím, do čeho se zapletl. Třeba nic neprovedl…
Říkals, že kradl ve špitálu, ne?
- Ano. - Tak co?
Že nic zlýho neproved? Kurva, Ji to dělá celý roky.
Omlouvám se.
Do hajzlu.
Není ti nic?
Nechceš mi ještě něco říct?
Tak teď si hraješ na psychouše? Ještě ti dlužím za to vyšetřování.
S placením se netrap.
- Jseš za vodou, tak si to můžeš dovolit. - Tak to není.
Ne?
Kolik těch extra drahých obleků máš?
Tak kolik přesně?
Já nevím.
Jseš v balíku, kámo.
Kámoš tu už bude. Dík za update.
Poslyš, Danny, ať už se děje…
Ať se děje cokoli, jen…
nechej si pomoct.
Ne.
Zkurvenej Ji.
No hele, tak tady je.
Vítej zpátky, draku.
Fajn, jdem na to.
Tak frajeři, pusťme se do práce.
No tak, klídek! Klid, kámo! Kurva co?
- Se kurva vrať. - Co to děláš?
Kurva, odpal, chlape!
Klídek!
Rychle.
Rychle, no tak.
Všichni dovnitř. Jedeme.
Jo, kde se tam vzal sekuriťák?
Já ho neviděl, a pak byl… Hned mě čapl.
Hele, chlape, klídek. Zpracovals ho pěkně.
Do hajzlu.
Čau.
Děkuju.
Šlohla jsem pár županů od bazénu.
Jen pár. Dělám si zásoby.
Odešla jsem středem. A nikdo ani nemrknul.
Prodám je na eBayi.
Bezva.
Tak jo.
Tak o co teda jde?
Občas se spletu, ale většinou
celkem dobře vidím do lidí.
Vidíš do lidí.
Co vidíš ve mně?
Více než jen zlodějku.
Jo. To ses trefil.
Potřebuju parťáka.
Ve vyšetřování. Ani nevím, co…
Naučím tě to.
A máš fotoaparát? Ne mobil, skutečný foťák.
- Ne. Vím, co myslíš. Seženu si ho. - Máš auto?
Ne kradené?
Jasně.
Dobře.
Je ta částka přijatelná?
- Jo? - Týdně?
Dobře.
Tak fajn. Zítra nastupuješ.
Nemám úplně čistý štít.
Víc než jen župany a auta.
Ani já ne.
Tak jo.
Zatraceně jo.
- Dobře. - Tak fajn.
Cézar salát a roštěnec. Nechám to napsat na tvůj pokoj.
Žádné nové zprávy.
Sugar.
Prý chcete mluvit s tím, co cvakl tu fotku.
Jo.
Zapište si adresu.
Diktujte.
Mám z toho případu špatný pocit.
Jak říkává hrdina každé detektivky.
A mívá k obavám plné právo.
Od toho okamžiku to jde od desíti k pěti.
Ale on pokračuje.
Nevzdává to.
Ne u případu jako tento.
Nemůže.
Je detektiv. Musí se dobrat pravdy.
A tak pokračuje dál.
A dál.
Až do úplného konce.
Karmínový soumrak o půlnoci
plíží se mého srdce planinami.
Nebem hvězdy stoupají,
připomínka, že jsi pryč.
Touláš ulicí se dál a dál,
necháš tady píseň, co zní dál.
Láska je hvězdný prach včerejška,
hudba uplynulých let.
Občas si říkám,
proč strávil jsem
osamělou noc
sněním o písni.
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková