Olgu siis. - Jah.
Ära talle haiget tee.
Ja kui ta jooksu pistab?
Katsu mitte haiget teha.
Muidugi.
MOTELL KOHTI EI OLE
Kui inimesed on hädas, peavad nad rääkima. Aga tead ju seda vana ütlust.
„See, mida ma ei tea, ei tee mulle haiget“?
Tšau. - Tšau.
Kuidas sa end tunned?
Kuidas ma ennast tunnen? Noh, inimesena, aga...
Paremini.
Tead, Henry ütles, et sa peaksid lamama ja puhkama.
Ta ei mõelnud vist, et teadvusetult ja põrandal.
Olin teadvusel. Mulle meeldib põrandal magada.
Ilmselgelt.
Sa rääkisid unes.
Hüüdsid kedagi.
See kõlas nagu võõrkeel.
Kas sa räägid mõnda võõrkeelt?
Jah, paljusid.
Mis kell on?
Kümme läbi.
Ma peaksin duši all käima ja päeva alustama.
Ma toon kohvi.
Ei, Melanie. - Sugar.
Kas sa arvad tõesti, et võid tirida mind
sellisesse jamasse, ilma igasuguse selgituseta?
No nähtavasti mitte.
Ma lähen toon kohvi. - Olgu. Kohvi.
Tahaksin talle kõik ära rääkida, aga ma ei saa. Iial.
„Inimene on tuuleõhu sarnane, tema päevad on nagu mööduv vari.
Sa uhud inimesed ära.
Nad on nagu uni. Nagu rohi, mis hommikul haljendab.
See õitseb hommikul ja haljendab, õhtul see närtsib ja kuivab ära.“
Carlos, jäta meid hetkeks.
Kui su ema suri, oli mul väga raske.
Kuid mind trööstis pisut teadmine...
et tal oli aeg minna.
Aga praegu?
Praegu on kõik teisiti.
Et vanem oma lapsest kauem elab...
Mul on tõesti väga kahju.
Sa pole Oliviast ikka kuulnud?
Ei, oleksin sulle rääkinud.
Ta on küll minevikus vastutustundetu olnud,
kuid siia oleks ta tulnud ka oma süngeimatel päevadel.
Arvad tõesti, et midagi on juhtunud?
Arvan jah.
Carlos.
Ja nad istuvad baarileti ääres Mulle tööd ja leiba andes
Küsides: „Mees, mida sa siin teed?“
Persevest, ära mõtlegi mind puudutada, raisk!
Ära mõtlegi mind puudutada!
Mossi telefon.
HELISTA MEILE VÕTA ÜHENDUST.
Keegi otsib teda.
Mul on nii palju küsimusi.
Kes on Djen?
Ainus sõna, mida ma su sonimises mõistsin. Djen. Kes ta on?
Minu õde.
Su õde. Kus ta on? Kas midagi juhtus?
Keegi tuleb.
See on Miller. - Kes?
Minu ülemus.
Sugar, tee lahti, ma tahaksin sinuga rääkida.
Kas tema üritas sind pussitada?
Ei. Ei, ta on sõber.
Miks sa siis sõbrale ust ei ava?
Sest ma ei taha.
Kas võtame käterätihoidja?
Sellest ei piisa.
Maja taha.
Lähme.
Tere.
Anna andeks. Ma tahan sinuga lihtsalt rääkida.
Too auto. Võta.
Miks Miller seda teeb?
Midagi pidi juhtuma. Miski pidi muutuma.
Pea kinni.
Püha issand. Kurat, mis just juhtus?
See vanamees, kes ühe käega...
Ma lõin ta pea lõhki. Ma pidin.
Ta toibub, eks? - Jah. Toibub küll.
Olgu. Mis moodi tema sinu sõber on?
Ma olen teda väga kaua tundnud.
„Tahan vaid rääkida.“ Mida see tähendas?
Rääkida millest? Mida sa tegid?
Olgu, vaata...
Tead, ma...
Ma kuulan.
Jah, aga... Tema nimi on Miller.
Tema ja veel mõned isikud, me töötame koos.
Mis mõttes? Eradetektiividena?
Ei, mitte... Või noh... No see on mu päevatöö,
ka neil on oma päevatööd.
Me moodustame grupeeringu.
Organisatsiooni, millest keegi midagi teada ei tohi.
Kõigest ma sulle rääkida ei saa.
Ma virutasin mehele käterätihoidjaga vastu pead,
nii et räägi aga. - Olen tänulik,
aga ma ei saa rääkida, sest see on ohtlik.
Mitte vaid sulle,
vaid ka mulle ja mu sõpradele. Inimestele, kellest ma hoolin.
Ma olen seda saladust juba üsna kaua varjanud.
Me kõik oleme.
Ma ei ole tahtnud rääkida seda kellelegi
nii palju kui sulle, aga... ma ei saa.
Sa oled spioon.
Võõrkeeled.
Sa jälgid ja kuulad.
Huvitud teistest, aga endast ei räägi.
Püha issand. Ma oleksin pidanud aimama.
See on isegi Neitsi kohta liig.
Ma esitasin sulle küsimusi vaid seepärast, et vastused huvitasid mind ennast.
Sa oled spioon.
Nii ongi, eks? Sa oled võõrriigi spioon.
Me lihtsalt jälgime.
Täitsa perses.
See on meie ainus missioon.
Issand, oleks mul suitsu!
Ja Thorpe? - Mis temaga on?
Ta on üks teist, eks?
Jah.
Aga tema ei jahi sind, vaid aitab? - Pagan.
Mis on? - Henry. Nad võtavad järgmisena ette tema.
Me peame ülikooli juurde sõitma.
Nii et jah, käsitleme osalt ka Larseni peatükki.
Viimati rääkisime me paleoliitikumi lõpust.
Ja silmapiiri tagant paistis juba mesoliitikum.
Me räägime 30 000 aasta tagusest ajast. Neandertallased, Homo sapiens
ja liikide eraldumine.
Võta vastu, Henry.
Ta ei vasta.
Mitmekülgsus ja vastuolud.
Võime evida erinevaid vastandlikke tundeid
ja mõtteid, ühel ja samal ajal.
Tänu sellele oletegi teie ikka siin, erinevalt teie kaugetest esivanematest.
Saan ma aidata?
Jah, ma otsin oma sõpra. Professor Henry Thorpe, antropoloogia.
Ta on täna õige populaarne.
Mis mõttes?
Ehk läks ta just välja? - Kurat. See pidi olema Miller.
OLE TUNNI PÄRAST KOHAL.
Keegi peidab oma jälgi.
Koondab kokku kõik, kes Stallingsiga seotud on.
Noh?
Ma pean Mossi enne neid leidma. Henry peab ootama.
Olgu, lähme.
Pean ütlema midagi, mis sind vihastab. Tea, et ka mina olen vihane.
Millest sa räägid?
Minu kaaslased, Miller ja mõned teised...
Nad teevad kõik, et ma Oliviat ei leiaks.
Oota. Sinu kaaslased röövisid Olivia?
Ei-ei. Ei, nad...
Mida nad temaga tegid?
Mitte midagi. - Oh issand.
Me ei tee inimestele liiga. Luban, et me pole sellised.
Ma lahendan selle. - Oh issand.
Arvad, et Olivia on seal? - Ei, üks Stallingsi meestest.
Ta elab siin. Tal võib olla vajalikku infot.
Palun oota siin. Eks ole?
Ma ei tahagi sisse tulla.
Olgu.
Mida sa teed?
Ma mõtlesin ümber. Tulen kaasa.
Hoia mu lähedale. - Olgu.
Sugar.
Olgu. Lähme. Tule.
Asi on käest ära läinud.
Ehk on meil kõigil aeg hoog maha võtta. Teha paus.
Asja kaine mõistusega võtta.
Paljude arvates olen ma väga andekas.
Aga nurga taha ei näe ma ikka.
Nojah. See on üks võimalik lahendus.
Clinton kolib su teise tuppa, igaks juhuks. Ja mina jõuan tagasi...
Ma ei tea, millal. Aga ma tulen.
Olgu. - Olgu.
Kuule. On sul kõik hästi?
Oliviata ma tagasi ei tule.
Tore.
Läheb lahti.
Täna õhtul saan ma vastuseid.
Ühel või teisel moel.
Ma mõtlesin seda tõsiselt.
Me ei ole sellised.
Me ei röövi inimesi ega mõrva neid.
Vahet pole, et Moss oli pätt.
Me ei tohiks inimestele haiget teha.
Me oleme siin vaid selleks, et kaitsta oma rahumeelset eluviisi.
Aga see paik muudab meid.
Muudab meid kõiki.
Mis toimub?
Missioon on läbi.
Meid kutsutakse tagasi.
Mida?
See on tõsi. - Henry.
Mul on kõik hästi. Kuula parem Rubyt.
Oot-oot. Mis asja?
Saime täna kodust sõnumi. Seda Miller sulle öelda tahtiski.
Praegu arutame lahkumisplaane. - Missioon ei ole läbi.
On küll.
Umbes ühe päeva pärast olete sina ja kõik teised siin toas,
kõik meie kolleegid, planeedilt lahkunud.
Kust käsk tuli? - Kodust.
Lahkumisplaane arutad Milleriga.
Ei. Võite ju üritada, aga temata ma ei lahku.
Lahkud küll.
Temata ma ei lahku.
Olivia Siegel.
Naine, keda ma otsinud olen.
Naine, kelle leidmist mõned teist miskipärast selgelt takistada püüavad.
Ja mis nüüd?
Pärast nii pikka aega peaksime igasuguse hoiatuseta lihtsalt lahkuma? Ei!
Olivia Siegel ei ole meie missioon, Sugar.
Sa oled meie eesmärgi unustanud. - Kurat, kus ta on?
John. - Ei. Aitab puiklemisest ja valedest.
John. - Oota, Henry! Palun.
Ütlete mulle kohe, kus ta on.
Keegi siin toas teab seda.
Olen nõus. Ma räägin sulle. - Ei. Seda sa ei tee, Henry.
Sa võitsid, me lahkume. Mis seal enam vahet on?
Ma räägin sulle. Tule.
Kuulsin alles täna ja ma...
Sa tead, kus ta on? Räägi. - Nad andsid mulle aadressi. Jah.
Olgu. Näita siia.
Hästi. Ma kirjutan üles.
Aadress. Pärast kõike seda on meil aadress teada. Ma...
Kas ma üritan selgitada?
Palun.
Olgu. Niisiis...
Nad said meist teada. Inimesed.
Jah. Mõned neist.
Ja neid me kaitsnud olemegi?
Neil inimestel on võimu. - Kindlasti.
Nii et pöörame pilgu kõrvale ja laseme sellistel asjadel juhtuda?
Et omasid kaitsta.
Nad võivad meid iga kell hävitada, kui tahavad.
Ja nüüd on missioon läbi.
Jah. - Ja mind võib asjasse pühendada.
Vahet pole, mis Oliviast saanud oleks, kuidas ta piinelnud oleks.
Ja kes iganes selle taga on... - Kellegi poeg. Poliitiku.
See sitakott oli Stallingsi klient?
Jah. - Kuidas see juhtus?
Kuidas me... Kuidas nad meist teada said?
Seda ma ei tea. Ja on see üldse enam oluline?
Muidugi on.
Olulisem kui miski muu. Me ei ole sellised, Henry.
Sa ei ole ainus, keda see ärritab. Keegi siin ei ole õnnelik.
Õnnelik? Arvad, et Olivia on selle üle õnnelik?
Seda ei oleks tohtinud juhtuda, Henry!
Olgu. Aga see juhtus.
Me lahkume varsti. Nii et ürita see asi lahendada.
Sest kui ta elus on, leiad sa ta sealt.
Oota. Ma kuulsin, mis tolle Stallingsi majas juhtus.
Nad väidavad, et sa tapsid kolm inimest.
On see tõsi? - Ma kaitsesin ennast.
Nii et sa pidid?
Kaks esimest pidin ma tapma.
Mehe ja naise.
See oli enesekaitse.
Aga kolmas...
ei olnud.
Mõtlesin aina:
„Olen ohus, ta on halb mees. Äkki haarab ta...“
„Ehk on see õiglane.
Või vähemalt õigustatud.“
Aga vahetult enne...
enne päästikule vajutamist...
Kõik need mõtted kadusid ja saabus vaikus.
Ja...
Ma tapsin ta, sest tahtsin.
Tean, et see on hullumeelne.
Ma arvan, et mida kauemaks me siia jääme, seda inimlikumaks me muutume.
Ma pean minema.
Siin veedetud aja jooksul oled sa üles leidnud kümneid inimesi.
Eks? Vähemalt. Ehk rohkemgi.
Sa otsid alatasa mehi, naisi ja lapsi.
Ja ehk too Olivia, täna... Ma loodan, et sa leiad ta.
Aga kardan, et ilma oma õeta jääd sa igaveseks sihitult ekslema.
Olivia kadumise taga on siis võimsad ja privilegeeritud inimesed.
Ma mõistan nüüd.
See oli väljapressimine, meid ähvardati paljastada.
„Käskige Sugaril uurimisest loobuda või maailm kuuleb teie saladust.
„Meie seas kõnnivad ringi tulnukad.“ Pealkiri oleks selline.“
See oleks halb.
See ei meeldi mulle, aga ma mõistan.
Henryl on õigus. Oleme siia liiga kauaks jäänud. On aeg koju minna.
VALI PAVICH SENATISSE „SINU POOLT“
PAVICH SENAT
Seis! Turvafirma. Käed üles. - Käed on üleval.
Vaata. Ma tõstsin käed.
Viska relv käest.
Olgu. Rahu... - Pane see maha.
Me sõdime ühel poolel. Panen relva...
Seis!
Kuula mind. Me ei või lahkuda.
Olen eradetektiiv, otsin kadunud naist.
Vargad on seda ennegi väitnud.
Olen ma narkari moodi? Kuula mind.
Rahakotis on mu detektiivilitsents ja juhiluba,
isikutunnistus, kõik on seal.
Vasak rinnatasku. Seal sees. Jah. - Vasak?
John Sugar. Su pärisnimi? - Mu päris... Just nii.
Ja see sinine on sinu auto? - Jah.
Ehk eksisin ma aadressiga. Ma ei tea.
Aga kui kuuled kunagi, et selles majas piinati ühte naist,
ja sina ei püüdnudki teda aidata,
vaid lahkusid, ilma kontrollimata...
Usu, sa ei taha neid süümepiinu.
On aeg tegutseda, kui sa pärast kahetseda ei taha.
Istu paigal.
Ma vaatan keldrisse.
Halloo?
On seal all keegi?
On seal keegi?
Jajah. Senaatori poeg. - Halloo?
Muidugi.
Kuule.
Kuule!
Noh, mida sa leidsid?
Mitte midagi. Või noh, haamri.
Aga mina hoiaksin oma haamrit ka keldris.
Kindel, et vaatasid kõikjale?
Üsna kindel.
Noh, siis tegin ma vea.
Selles on sul õigus.
Ja mis nüüd juhtub?
Kes sulle ütles, et siin on keegi?
Üks sõber. Aga see info oli ekslik.
Tuleb ette, aga piinlik on see ikka.
Milline sõber?
Milline sõb... Sa tead, et ma ei saa seda öelda.
Salastatud allikad, minu elukutse alustala.
Kes ütles, et mu keldris on keegi?
Arvasin, et ma ei käivitanud alarme.
Sa olid osav. - Jah?
Ma tulin parasjagu töölt.
Mul vedas.
Sinul ei vedanud.
Kuule, see ei pea nii minema.
Keegi ei pea viga saama.
Isegi mitte sina.
Minu poolest võivad inimesed viga saada küll.
Küsimus on lihtsalt selles, kas ma peaksin alustama haamriga.
Mis su nimi on?
Ryan. - Ryan.
See on läbi. Eks? Lepime kokku, et see lõpeb siin. Sobib?
Jah. - Ära tee. Ära tee!
Olivia.
Tõlkinud Triin Jürimaa