Не мога да спя.
Имам кошмари.
Но едва ли съм единствен.
Уайли обаче изглежда отпочинал.
Ало? - Добро утро.
Добро утро. Всичко наред ли е?
Само исках да те чуя и да ти кажа добро утро.
Благодаря ти. Добро утро.
Как е кучето ти? - Кучето не е мое.
Само куче. Обаче хърка и приритва насън.
Така че, за съжаление, е...
Как беше думата?
Унхалтбар? Окунгапатеки?
Непоносим. - Да. Той е непоносимо куче.
Ще се залавям за работа, но се питах дали си чула нещо.
За момичето на Сийгъл ли? - Да.
Откакто ми звъня преди четири часа?
Не, при мен всичко е спокойно.
Това е добре. Ще говорим по-късно. Благодаря за...
Шугър, пак ще повторя. Не ми харесва, че пое случая.
Знам.
Защо само го повтаря? От какво толкова се притеснява?
Като изключим лекарствата, кошмарите, а понякога и треперещата ми ръка,
съм си добре.
Поредният прекрасен ден в Калифорния.
Звънях ти.
Имах нужда да поспя и си изключих телефона. Какво има?
Снощи един мъж...
Извинявай. Правя закуска. Дойде един мъж,
пита за теб и Кармен. - Лошо.
Направих се на ударена. "Нищо не знам за сестра ми."
Май не ми повярва. Извинявай, че звъня, но децата ми са тук,
а този здравата ме стресна.
Няма нищо. Идвам. - Добре.
Сериозно ли? - Аз... не исках.
Отлично, Тереза. Направо супер.
Здрасти. Добре ли си?
Съжалявам, нямах избор.
Ето я най-сетне. Мелани Матюс.
ЧАРЛИ
Чарли е стара дружка, с която работя.
Да.
Цивилна е, но й вярвам.
Бях под душа.
Какво има?
Къде? Добре, идвам.
В момента наблюдава Мелани Матюс.
Не че Мелани е виновна за изчезването на Оливия.
Но след разговора ни е ясно, че знае повече, отколкото признава.
Я, Шугър има куче? - Чарли.
Не е мое. От колко време е вътре?
От осем минути и половина. - Как ти се видя?
Знам ли, Шуг. Приличаше на жена, която шофира от едно място до друго.
Да не смяташ, че Оливия е вътре? - Не знам кой е вътре.
Видя ли чисто новия пикап форд?
Да. - Хубав е, нали?
Да, за подобен квартал.
А виждаш ли онзи отсреща? Същият модел форд.
Виждаш ли мутрата отпред? Не слуша музика, не рови из телефона. Нащрек е.
Да. Работи.
Не ми харесва.
Ще ида да огледам.
Ако не се върна до десет минути... - Ясно. И ще пратя номерата им на Руби.
Добре.
Вече казах, нямам представа.
Да. - Но щом приятелят ви Клифорд
е гадняр, бие жени и е, доколкото разбирам,
главен заподозрян за убийството на сестрата на Тереза,
ако знаех къде е,
много преди да се появите, щях да съм съобщила в полицията.
Според мен лъжеш. - Наистина не знам.
Боже, не мога... Да опитаме друго.
Васкес, фамилията на Кармен.
Момчето със закуските, донеси...
Оливия е свързана с Кармен Васкес, тя - с Клифорд Картър, той - с Мелани...
Разбирам те. Наистина има логика...
Логическата част се връзва.
Но на ирационално, интуитивно ниво...
Тя е свързана с онзи, който е горе,
значи... - По дяволите.
Не сега. Трябва да вървя.
Не сега.
Май лъжеш, но не съм съвсем сигурен, защото някои неща се връзват.
Затова ще сложим ръката на приятелката ти Тереза в този блендер...
Не сега.
Ще го включим и ще видим. - Какво?
Ясно е, че ще крещиш.
Децата ще чуят и ще се разплачат. - Моля ви, недейте.
А ти какво ще направиш? Какво ще ми кажеш за Клиф тогава?
Това съм любопитен да науча.
Хайде.
Да видим.
Не! - Добре, ще ви кажа!
Знам. - Не!
Спри!
Тереза, отвори!
Тереза, отвори вратата!
Знам, че си вътре, чух те. Хайде, отвори вратата.
Тъкмо ще е по-весело. - Хайде, Тереза.
Нали говорихме, Тереза? Щом звънна, отваряш.
Аз съм виновен. Правехме смутита. - Кои са тези мъже?
А ти кой си, приятел? - Не съм ти приятел, а съдебен служител.
Надзорник съм на Тереза.
За пробация? - Тук е разхвърляно. Какво ще правиш?
Забрави ли, че ще идват от Социални грижи?
Забравила си за срещата. Забравила си, че... Браво!
Хайде, всички навън! Живо! Ти, ти, ти и ти - вън!
Ти й помогни да изчисти. Вън, че ще ви проверя документите
дали няма още някой нарушител. Изчезвайте, живо! Вън, приятел!
Не, не, пич. - Какво "не, не"? Изчезвай!
С този костюм и часовник? О, не.
Един истински надзорник... и цял живот да се трепе,
не му е по джоба. - Харесва ти костюмът?
Кажи ми кой си, приятел.
Странно изкушение. Ами ако вместо това...
Какво?
Чарли се задейства.
Какво?
Мамка му, какво...
Идваш с мен.
А те да не мърдат. - Добре.
Стой тук.
Вземи децата. - Мамка му, Шугър!
Именно.
Казах ти да го пазиш като зеницата си! - Знам.
Мамка му!
Хайде.
Чарли, измъкни ги оттук. - Дадено. Ами кучето?
Шефе.
Това е номер.
Обади се на Мани.
Не отговаря.
Хайде. - Какво?
Да изчезваме!
Защо ме следиш?
Скачай вътре. Браво.
Спокойно, държа те.
Здравей, страннико. Каква приятна изненада.
Дано не възразяваш, че цъфнах така.
Без да се обадя.
Няма проблем.
Ще влезеш ли?
Трябва ми услуга.
Естествено.
Джон Стивън Шугър, роден на 2 септември 1976 г. в Шагрен Фолс, Охайо.
Едно от две деца. Бащата е електротехник.
Умира, когато Джон е на 12. Майка му е пенсионирана учителка.
Да видим. Умно дете.
Добри оценки в гимназията.
Отличник във "Васар". И тук идва интересното.
Постъпва във Военния институт за чужди езици.
Армейската езикова школа. Интензивен курс. Руски, испански, урду и други.
Неща, които се учат с години, там учат за седмици.
Не думай. Кой постъпва там? - Много хора.
Офицери, бъдещи служители на Държавния департамент,
бъдещи дипломати. - Бъдещи шпиони?
Да. Кой е този човек, Кени? - Продължавай да ровиш.
Радвам се, че се отърва.
И че не пострада.
Кажи ми какво става.
Защо беше там? Откъде познаваш Тереза?
Доброволка съм в приют.
Помагаме на жени да се спасят от мъже насилници.
Преди време измъкнах Тереза от кошмарния й съпруг.
А после преди месец ми се обади сестра й Кармен.
И двете са прекрасни жени, но и двете не случили на мъже.
Оливия също ми помагаше. Тя хареса тази работа.
Забравяше за проблемите си, като мен. Забравяш за зависимостите си...
Много хареса Кармен. Сближиха се.
През това време Оливия е спряла да взима дрога?
Беше чиста.
Докато...
И какво стана после? Случило се е нещо.
Онази вечер се обади от дома на Кармен.
Беше много уплашена.
Лоша работа.
Звънях на Кармен, но тя не отговаряше.
Реших да отида. Всичко беше в кръв и... тя...
Беше...
Тогава се обадих в полицията. Тъкмо набирах.
Над камината имаше пистолет,
не можех да разбера защо, докато не влезе един мъж.
Той носеше чувал за трупове.
Кой, по дяволите, има подръка чувал за трупове?
Кой... кой?
Пистолетът беше там, а той - там.
Видя ме. Не му хареса, че съм там и го видях.
И тогава...
Да.
Не исках. Не исках. - Няма нищо.
Не е имала вина.
Защо не повикахте полиция? - Непрекъснато й повтарях:
"Трябваше да се обадим", но тя отказа.
Не искаше скандал. - Скандал? Видях досието на Клифорд.
Щяха да я наградят с медал и масаж.
Готова е на всичко за семейството. То е на първо място.
От две години жълтата преса ги бе забравила...
Виж ти. - ...и се случи това.
Тя се паникьоса. Аз също.
Тогава я видях за последно.
Все пак тя е мое дете.
Или поне така я възприемам.
Но беше глупаво.
Тя е вършила много глупости, но и аз съм така. Е, майната му.
Обичаш я.
Мисля, че ако ще вършиш някоя глупост, това е най-основателното оправдание.
Говориш като истинска Дева.
Ще я намерим, чу ли? Ще видиш.
Аз ще я намеря.
Обещавам.
Кой си ти, Джон Шугър?
УСТАНОВЕН НЕИДЕНТИФИЦИРАН ДОСТЪП
Кой е този?
АГЕНЦИЯ ЗА СИГУРНОСТ СЕКРЕТНО ДОСИЕ
След Института постъпва в морската пехота.
Странен живот. Значи няма жена и деца?
Как да го притисна?
Остава майката. - Вярно.
Хелън Шугър,
понастоящем живуща във Флагстаф, Аризона.
Гледах работната версия, Бърни. Дейви прави блестящо изпълнение.
Няма да споря. Страхотен е, наистина. - Ще промени живота му.
Синът ни, номиниран за най-добра поддържаща роля като дете,
сега ще спечели за главна.
Мисля, че има шанс. Какво не е наред?
Има риск прегрешенията на Дейви да излязат наяве.
Кажи ми името й. Ще се погрижа да си мълчи.
Доста по-сложно е.
А, детективът. - Да, Шугър.
Дейви ми каза, че ти помага с това.
Само скучаеше, а когато му е скучно, се забърква в неприятности.
Така че му дадох задача. - Да.
Какво?
Успя ли? - О, да, братко.
Много мъдро. - Благодаря.
Пълен успех.
Какво мисля за историята на Мелани?
Знам ли. След дните й като лошо момиче
Оливия не е искала пак да изложи семейството.
Има логика. Обяснява поне мъртвеца в багажника й.
Ами после? Когато паниката отмине,
решаваш да поискаш помощ, нали?
Но Оливия не е поискала. Точно това ме притеснява.
Че някой някъде не иска тя да повика помощ.
...трябва да му се помогне.
Напълних ти купичката с вода.
Клинтън ще ти донесе вечерята, гледаш си филма.
Луд ли сте? - Не чак толкова.
Сбогом, г-жо Дитриксън. - Какво има?
Този филм си го бива.
Искате да го убиете.
Класика. - Ужасна мисъл.
Какво си мислехте? Че ще вляза в дома на хубавица и ще кажа:
"Продавам застраховки за съпрузи."?
Трябва ли да отида на сбирката?
Да, трябва.
Вие сте покварен.
Късметлия.
Добре че не съм ви съпруг. - Махайте се!
Ще се махна, драга. - Хубаво.
Изчезвам като стрела.
Не ме чакай.
Не че не обичам купоните.
Стари приятели, хубава музика. Как да не ти харесат?
Добре, вече съм тук. Стига съм хленчил. Да приключваме.
Това е най-скучното парти, което съм виждал.
Атенсион, пор фавор! Ентиба!
Ако позволите, ще говоря на езика на тази държава.
Казват, че трябва да го упражнявам.
Ето че пак сме тук. Пръсваме се и пак се връщаме.
Ходим по света и си вършим работата.
Значимата работа, която сме длъжни да свършим.
Но тази вечер отново се събрахме.
Много се радвам да видя всички вас...
отново тук, невредими.
Има храна и питиета.
Има "Мия се научи да прави пандишпанов кекс".
Добре дошли.
Слагаш си голяма шапка, намазваш се с плажно масло,
но като излезеш навън,
кожата ти пак се изопва.
А ти, Шугър? Как си с плажа?
Обичаш ли да ходиш? - Да.
Обожавам плажа.
Извинете ме.
Руби беше права. Изглеждаш отлично.
Здравей, Хенри. Не те видях да влизаш.
Сега дойдох. Имах работа.
Всичко наред ли е? - Да, супер.
Ела да опитаме кекса.
Чувал ли си за "Шибуя"? - Не съм ходил.
О, отиди. Ще ти хареса. Най-оживеното кръстовище в света.
На всеки две минути 3000 души пресичат улицата.
От сутрин до вечер, дори и нощем.
Сядам в някое кафене и наблюдавам този размазан...
поток от хора - вървят, смеят се, радостни, ядосани, тъжни, напред-назад.
Седя там с часове, Хенри, и ги наблюдавам.
Или ги усещам.
Звучи прекрасно.
Да, както и да е. Разкажи ми какво става с теб.
Напоследък не мога да спя спокойно. А ти?
Да, и аз не спя много.
Да. Мъчи ме безсъние.
Миналата седмица се събудих посред нощ и си купих преса за чесън.
Добре.
Гледах я сума ти време и изпитах непреодолимо желание да я имам.
Да си я купя. А дори не обичам чесън.
Ти ходи ли? - Още не.
Как е антропологията? - Познаваш ме.
Дай ми книги, теории и лабораторна престилка, и съм доволен.
Чудесно.
А как върви другата ти работа? - Случай с изчезнало момиче.
Който... - Те обсебва изцяло?
Млада жена, 25-годишна.
Джон. - Какво?
Моля те, внимавай.
Добре.
Какво е това?
Обективен отчет за взаимоотношенията, възникнали покрай моята професия.
Така ли? - Да.
"Харесва ми как завесите се полюшват насам-натам над климатика.
Твърди се, че "Ю Еф Оу" е велика, но подценявана рокгрупа. Съгласен съм."
Не знам какво му е обективното на всичко това
или пък на няколкото бележки какво е чувството
да наблюдаваш хора, които прекосяват японска улица.
Кръстовището "Шибуя".
А после и този случай, по който вече си вманиачен.
Казах ти да не го поемаш. - Не съм вманиачен.
"Трябва да я намеря. Когато погледна Бърни,
виждам само лъжи и болка. Боя се, че тя се крие от семейството си."
"Аз, аз. Чувствам, чувствам, чувствам."
Работата ни е да наблюдаваме тези хора, а не да участваме в живота им.
Знам. - Идеята беше твоя.
Знам. - Заради станалото с Джен.
Шугър, не губи концентрация. Не забравяй кой си.
Ето ти ново тефтерче.
Благодаря.
Чу ли се с тях?
И? Какво казаха?
Че разчитат на нас.
Исках да те питам.
Типовете пред дома на Тереза - получи ли снимките на Чарли?
И?
Проучих тази покана за парти.
Оказа се, че "Сосиете Полиглот Космополитен" на френски означава
"Космополитно дружество на полиглотите".
Така. Шефът се казва Байрън Столингс. Има го в базата данни - очаквано.
Но системата на затворите има нов криптиран сървър,
който ми се опъва, ще ми трябва още един ден.
Това дружество...
Искам и телефонните му разговори...
Познай какво е полиглот. - Който владее много езици.
Точно така.
Разбрах. - Супер.
Кени е чувал слухове за група шпиони от цял свят.
Искам да знам с кого говори, къде, кога и защо. Всичко.
Били врагове, но след като напуснали работа,
се събрали и сключили пакт вече да вършат добрини.
Или злини, в зависимост от слуха.
Веднъж продуцирах филм за кабала от бивши шпиони, които спасяват света.
Да, беше страхотен филм. - Пълен боклук.
Адски тъп, защото идеята беше абсурдна.
Не казвам, че сме научили всичко възможно за него.
Мамка му, трябва ми всичко...
Казах ти, ще се погрижа. - Хубаво.
Извинявай.
Ходи ли при д-р Викърс?
Не, аз... само... - Слушай сега.
Ще си запишеш час за утре и ще отидеш, ясно ли е?
Добре. - Хубаво.
Залогът е много голям. - Знам. Заел съм се.
Ще влезеш ли вътре? - Може просто да...
Добре, изтърпя си наказанието. Може да си вървиш.
Лека вечер. - Лека вечер.
С Кени довечера заминаваме за Аризона.
За Аризона ли? - За Флагстаф. Майката на Шугър е там.
Дейви. - Поиска да реша проблема. Това и правя.
Във водата има кръв и акулите я надушиха.
Днес ядосах доста хора. Руби поне е права да се сърди.
Викърс. - Руби, какво има?
Съжалявам за късния час. Имаме проблем.
Шугър знае за Столингс. Въпрос на време е да открие останалото.
Трябва да го спрем. Да кажем на останалите.
АРЕСТУВАН ЗА УБИЙСТВО
Останалите.
Направи каквото можеш, но Милър трябва да знае.
Мисията е на първо място. Права е за това.
Но няма да се откажа от случая.
Какво пропускам?
Обикновено е очевидно.
СЛУЖБА "ВЪТРЕШНА СИГУРНОСТ" ИЗТРИВАНЕ НА ДАННИ - СТОЛИНГС
Нещо или някого.
ДОБРЕ ДОШЛИ В АРИЗОНА
Очаквам лъжите. Те са типични.
Номерът е да изкопчиш тайните на хората.
Но този случай, семейство Сийгъл...
Нещо не е наред.
Не знам кой, как или защо е замесен.
Поне засега.
ИЗТРИЙ ДАННИ: Р. ПАВИЧ
Здравей. - И ти здравей.
Звъня в полицията. Имаше пистолет...
Ще я намеря. Обещавам.
Трябва да се стегна.
Винаги крият нещо.
Нещо, от което се боят.
И което прикриват с цената на всичко.
Това вече го разбрах.
Всички си имаме тайни.
Дори и аз.
Особено аз.
Превод на субтитрите Живко Тодоров