IKKE SPYL BORT LIVET DITT
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Historien vi fikk høre, var at Mark falt ned en foss eller at Mark…
Det var litt rart.
Mark var så veltrent og smidig,
at han skulle skli, slå hodet og falle ned fossen,
virket alltid litt merkelig.
KLATRER FUNNET DØD
Jeg har ikke snakket med Bhagavan siden.
Jeg har alltid villet det,
men fikk ikke muligheten.
Jeg vil spørre ham om hva som skjedde.
Ingen av oss vet hva som skjedde den dagen.
Jeg elsker det buddhist-ordtaket:
"Det er tre ting som ikke kan skjules lenge:
Solen, månen og sannheten."
Noe jeg aldri har forsonet meg med,
er at han var nestleder i Buckingham Zoo.
Her har vi Bhagavan
som leviterer, og her er Mark.
Bhagavan kunne ikke engang komme hit i begravelsen.
Hvorfor ikke?
Det gir ikke mening.
Ta en dag fri og kom hit
for å være med oss.
Du har vært sammen med ham de siste fem årene.
Hvorfor ville du ikke komme i begravelsen?
Det har jeg aldri forsonet meg med.
Det forbløffer meg alltid at på dette brevet fra Mark,
står det: "Ikke stol på Bhagavan."
IKKE STOL PÅ BHAGAVAN
Og dette er kontoret med de hemmelige arkivene.
Her har jeg flere videoer.
SJONGLØR
Det er mugg på denne.
Det kan være noe på den.
Vi satte opp et skjult kamera i stua mi.
Vi tenkte det ville være gøy å filme Mark.
For å se hva han svarte på spørsmål.
Han visste det ikke, så vi tenkte han var ærlig
og ville avsløre alt.
Vi skal filme Melormen, han kommer om 20 minutter.
Bhagavan kalte ham Melormen, det var kallenavnet hans.
Måtte Melormen leve lykkelig.
Må jeg aldri høre "Melormen" igjen!
Han var en veldig snill fyr, og veldig morsom.
En glad person, han likte Bhagavan.
Jeg tror han kom hit for et bedre liv.
Jeg kom til å havne i fengslet, jeg…
Jeg gjorde meg klar for fengselet. Det var ingen tvil.
De kunne ta meg når som helst.
På slutten av 70-tallet var Mark og Bhagavan i marihuana-bransjen.
Bhagavan var den største hasjforhandleren i området på den tiden.
Han fortalte meg historier der de hadde
et rom fullt av poser med hasj og rom fulle av penger.
Jeg bodde i et tre-roms hus
med basseng og boblebad,
og spiste biff og hummer seks eller sju dager i uken
og festet som en gal…
Tusenvis av dollar i kontanter rett i hånden min.
Mark dro faktisk ut midt på natta for å møte fly
som landet på de forlatte flyplassene der
og leverte marijuana.
Jeg hadde en utrolig samling av gress.
Tjuefem ulike typer hasj som du…
De var så store og veide 15 gram.
Jeg kjøpte en halvkilo om gangen,
og jeg fant det som så best ut og forseglet det.
En gang møttes vi hjemme hos Bhagavan.
Og da jeg møtte ham, sa Mark: "Dette er Bhagavan.
Hvis du ikke liker det, kan du kalle ham Kevin."
Det var da jeg fikk se en av tigerne hans.
Du kunne se de enorme tennene, og…
Herregud. Han sa: "Slapp av, han er grei."
Det var alltid farlig. Jeg hadde alltid våpen.
Han var redd for at noen skulle komme etter meg.
For han var på toppen, så noen ville slå ham ned.
Vi hadde innbrudd mens jeg var ute,
så vi måtte jo pakke alt sammen og flytte.
Bhagavan bestemte at vi måtte dra til Virginia.
Og på den tiden
gjorde jeg alt han sa, jeg tenkte ikke selv.
Det ble litt rart.
Jeg fikk en telefon fra Mark midt på natten,
og han var så paranoid, så…
Jeg sa: "Hva skjer?" Han sa: "Jeg må ut av byen.
"Folk blir drept. Du må hjelpe meg å pakke."
Vi kom til lageret. Han hadde en stor søppelsekk.
Sannsynligvis 3-5 kilo med hasj,
og han sa: "Bare ta det, få det du kan. Send meg litt penger."
Vi gikk hver vår vei.
En stund senere ringte han
og sa: "Det går bra, jeg er i Virginia.
Husker du Bhagavan, Kevin Antle? Han lar meg bo hos ham.
Jeg må ligge lavt.
Jeg jobber i Buckingham Zoological Park."
Jeg sa: "Å, det høres kult ut."
Han sa: "Ja, jeg kan fortelle deg mer om det senere."
Ok, så fra da av jobbet han der nede i dyreparken nær Yogaville.
BUCKINGHAM FYLKE VIRGINIA
Yogaville reddet meg.
Jeg flyttet tidlig hjemmefra.
Så jeg tok vare på meg selv fra jeg var 16 år.
Modellindustrien i New York City var full av dop og utskeielser.
Et par av modellene jeg jobbet med døde, så jeg ville ha et åndelig liv.
Jeg sa det til mine nærmeste. De sa:
"Hva? Det er galskap, de er en kult."
Det var det første ordet de sa, alle sa det.
Og jeg sa: "Greit, men jeg vil ikke ha den travle galskapen i New York."
Jeg begynte å jobbe litt i Buckingham Zoological Park med Mark.
Han var en veldig snill fyr. Han hadde den tømmerhuggergreie.
En del av Marks forvandling
var å følge Swami Satchidanandas lære.
Navnet hans ble endret til Mitra. M-I-T-R-A.
Tusen takk.
Forresten, jeg er Mitra. Hei!
Det er meg. Hei!
Til alle som vil snakke med foreldrene mine, er jeg Mark.
Hvis de finner ut av det, er det et scenenavn.
De ville ikke forstå denne guru-greia.
Mitra var en veldig attraktiv fyr,
og han hadde en kjærlig personlighet, han var selskapelig.
Et stort smil, han lo og tullet hele tiden,
og han skapte god stemning i dyreparken.
Man forelsker seg lett i en sånn karakter,
for han var så sympatisk,
så han og Bhagavan var veldig forskjellige.
Han er en veldig uvanlig person.
Han lever av å trene ville dyr til filmer og tv-reklamer.
Denne fyren er som Dar den uovervinnelige.
Hvitt glis.
"Kjære Becky,
kan det være et brev fra 'Virginias villmann'?
Har han fortsatt alle kroppsdelene sine?
Vel, jeg sier gjerne ja til de ovennevnte spørsmålene.
Vi har vært opptatt med å filme til en tv-serie vi lager.
Jeg rir en sebra på en eng i episoden 'Ville hester'.
Det vil ta måneder, kanskje år, å fullføre de første 28 episodene.
Likte du bildet?
Ingenting er som å ta boblebad med et par kattunger.
Hilsen Mark."
GOD JUL
Han elsket de dyrene.
Han var veldig lidenskapelig.
Her er en fyr som trener tigere
og jobber med dyr, og det var…
Det var veldig kult.
Han jobber for et populært oljeselskap med slagordet:
"Putt en tiger på tanken."
Bubbles spilte en baby for McDonald's-selskapet.
Nam, nam.
Kevin Antle. Bhagavan. Doc. Jeg har kjent ham i 30 år.
Møtte ham i Buckingham,
da han var en slags tigerfyr,
og jeg drev med dyr i filmer og reklamer.
Han hadde en reklamejobb og trengte hjelp,
og Mark Topping, som var der med meg, han var en god trener,
han var Bhagavans beste trener.
Han var ivrig etter å lære. Jeg viste ham et par ting.
Karl var god til å trene dyrene sine.
Bedre enn Bhagavan.
Bhagavan verdsatte ikke erfaring eller kunnskap.
Han mente han hadde best teknikk.
Hva vet jeg, jeg er bare den svarte fyren fra Compton.
Jeg vet ingenting.
Ok.
Doc Antle er en bortskjemt rik gutt.
Jeg kom fra en svært vellykket familie.
Jeg kunne hatt mer penger enn jeg ville tjent
på å henge med dyrene mine.
Han vokste opp i en rik familie.
Det var de som dyrket all salaten i hele USA.
SALAT-KONGEN
Bhagavan hadde et fond som han levde komfortabelt av.
Og så tror jeg han bare snublet og innså
at dyrene kunne være lukrative.
Da han var 21 år gammel, fikk han doktorgrad i zoologi
fra British College of Natural Science.
Hele tiden sier folk at de tror de skal møte dr. Antle.
De møter meg og blir overrasket.
"En hippie-doktor. Hvordan… Hvem er det?"
Det skjer ofte.
Så vidt jeg vet, er han ikke en doktor.
Da han var i Kina, betalte han noen for å skrive "doktor" på et sertifikat.
Og jeg ville ikke latt ham stikke meg med sprøyte.
Han var aldri en doktor.
Han ville være en, men han var ikke tålmodig nok.
Så han sier han er det.
Jeg er doktor. Jeg kalles "Doc" fordi jeg er doktor.
Jeg har en hel… Jeg har gjort flere obduksjoner,
jeg har sett mange kropper og mye sykdom.
En av utfordringene med Bhagavan Antle er at han ikke forteller sannheten.
Så det er vanskelig å skille fakta fra fiksjon.
Alt jeg vet om Bhagavans fortid, kom fra Mitra,
for Mitra var den eneste som snakket med meg om det.
Ingen andre ville diskutere Bhagavan på noen måte.
Han fortalte meg om Bhagavans uhyggelige fortid,
Bhagavan var involvert i noen avtaler som
ikke var innafor, for å si det sånn.
Jeg vet om noen ting
som skjedde med ham gjennom årene.
Det var en tid på 80-tallet da Bhagavan og jeg reiste til Venezuela
for å lage reklame for sør-amerikansk tv.
Det ble tydelig at en bonus bestående av kokain var tilgjengelig.
Jeg sa: "Hvorfor bryr vi oss om en overflod av kokain?"
Han sa: "Vi kan få en lastebil sendt til Florida, til min venn Mario."
Jeg sa: "Jeg kjenner ikke Mario, vil ikke kjenne Mario.
Dette er ikke det jeg har meldt meg på, ikke narkohandel."
Men han så hvor god tigeren min var, at den gjorde triks.
En flink tiger.
Så han sa: "Kom til Virginia. Du kan bo hos meg.
Vi har mye arbeid i New York, men…
Du må spise grønnsaker, du må…"
Min holdning var: "Jeg skal ha burger på Wendy's."
Ikke spise kjøtt?
Du må være gal. Jeg slutter ikke å spise kjøtt.
Og plutselig spiser jeg ikke kjøtt.
Mitra ville lære å trene dyr.
Jeg tror ikke han innså hvor streng Bhagavan er mot ansatte og praktikanter.
Jeg fikk dårlig samvittighet, for jeg var den omreisende elskerinnen,
som betød at Mitra ofte kjørte bilen
mens Bhagavan og jeg hadde sex i baksetet,
og det må ha vært ubehagelig for ham.
Det var utrolig kleint for meg, jeg var en ganske beskjeden person,
og litt sjenert, så det var veldig pinlig.
Men Mitra var veldig søt og supermorsom.
Jeg beundret ham og syntes han var veldig kul.
Mitra hadde et interessant forhold til Bhagavan, der…
Det var ikke helt lord Bhagavan over Mitra.
Det var… De var litt nærere
enn noe annet forhold til en praktikant.
I dette brevet: "Jeg er nummer to.
Assisterende direktør og leder for dette etablissementet.
Bhagavan har tilbudt en ny betingelse i kontrakten min.
Å eie og motta 1-2,5 prosent rente
de neste ti årene.
Det kan bli store penger eller alt kan gå galt.
Det er sjansen jeg tar, ikke sant?" Ja.
Gå ned bakken, Mitra.
Sett på båndet, Mitra. Sett et bånd på katten.
Hun er ødelagt for dagen, kanskje for livet.
Da du kom inn,
ville Bhagavan starte en prosess for å bryte deg ned.
Han vil bryte deg ned til det laveste nivået han klarer,
og så vil du bli gjenfødt.
Da jeg fikk jobben i Korea, gjorde Bhagavan en stor greie av håret mitt.
Jeg hadde veldig tynt, grusomt hår.
Jeg hadde hockeysveis, som jeg beklager for på forhånd,
men det var populært på den tiden.
Han dukket opp i Korea og sa: "Vi skal skaffe deg løshår."
Han fant en koreansk dame som kom, og hun hadde et varmt lim,
og hun limte på langt løshår,
og da hun limte det på hodet mitt, fikk jeg brannsår.
Og jeg sa: "Au!"
Og så hadde jeg en stor, bustete manke. Den var grusom.
Da jeg danset og gjorde greia mi på scenen,
svettet jeg og ble varm, og hodet ble så varmt
at limet smeltet, og da jeg snurret på hodet,
fløy løshåret ut mot publikum.
Jeg satt i garderoben,
og jeg gråt og gråt.
Det var et visst aspekt ved forholdet
mellom Bhagavan og lærlingene, der Bhagavan var svært dominerende.
Jeg sier: "Slipp", det er viktig.
Det eneste som betyr noe er hva jeg tror skal skje.
Jeg var alltid bekymret for Mark fordi han mishandlet ham.
Ja, Mark var den hyggeligste mannen jeg har møtt.
Han klaget aldri på noe.
Han gjorde det han trengte, og han var alltid snill.
Mark var veldig morsom og sjarmerende.
Men jeg føler at han…
…ikke fikk lov til å være slik,
verken rundt meg eller rundt Bhagavan.
Vel, da jeg kom dit,
behandlet de meg som et menneske.
Men til slutt bodde jeg i et lite avlukke.
Jeg snakket med ham om traileren hans.
Han sa: "Det er så kaldt der inne."
Mark hadde en hybridulv som het Nimbus Ned.
Nimbus Ned sov med ham om natten og varmet ham.
Det var fryktelige forhold.
Bhagavan overbeviste dem om at alt de trengte var ris og bønner.
Mitra var sulten hele tiden,
men han jobbet så hardt.
Han jobbet sju dager i uka, 365 dager i så mange år som jeg var der.
Han jobbet veldig mye. Han snakket om det.
Etter en stund innså jeg at dyretrening
ikke er det jeg vil gjøre hele livet.
Mark prøvde å komme seg ut,
sannsynligvis fordi han ville ut av det grepet.
Han ville ha litt virkelighet og frihet.
Dette er for den nye fremtiden.
For fremtiden, ja.
Min nye fremtid.
Din nye fremtid.
Kan jeg dra til Arizona…
…trygt, med svært få problemer.
"Kjære Becky, god jul og godt nytt år.
Jeg trengte ikke å skrive det, for jeg er
i Phoenix/Scottsdale noen dager før jul.
Jeg drar på julaften for et trylleshow i Reno den 26. til 1. januar.
Så flyr jeg til Virginia."
Og det var…
siste gangen jeg så ham.
BLINDVEI
DESEMBER 1988
Doc Antle sa: "Jeg har et trylleshow."
"Jeg sender Mitra, dra til Reno og ha showet."
Og Mark fortalte meg at han ville komme seg ut,
at han ikke stolte på Bhagavan.
Bhagavan skyldte ham penger, og det kom fra en dopavtale.
Men… han skyldte penger.
Jeg ville ikke involvere meg, for det er ikke min greie.
Det virket rart at Mark Topping
falt fra en foss og døde fem måneder senere.
Jeg hørte i årevis at Bhagavan var ansvarlig
for at Mark Topping mistet livet.
Mange trodde at Bhagavan var involvert i Marks død.
Alle trodde det.
Hvorfor ville han drepe Mark?
Av samme grunn som hatet mot meg.
Han kjente hemmelighetene.
Jeg tenker at det handlet om pengene han skyldte Mitra.
En gang så jeg Bhagavan sent på kvelden
mens han jobbet med en tigervogn.
Det var rart, så jeg ble nysgjerrig.
Jeg gikk ut dit, og han hørte meg ikke komme.
Da jeg gikk bort til ham, var han alene, og han rev opp en stor firkant,
en stor firkant av plastposer og teip,
og da han rev den opp,
var den full av kontanter.
Han holdt en skrutrekker og tok tak i meg.
Han dyttet meg opp mot bygningen, stakk skrutrekkeren mot halsen min,
og sa: "Hvis du nevner dette igjen,
ser du aldri en ny soloppgang."
Bhagavan skyldte Mitra titusenvis av dollar,
og Mitra var veldig sint fordi han ikke hadde fått de pengene.
Det var et anspent forhold.
Jeg vet at han dro en stund.
Da jeg så at Mark var tilbake, sa jeg:
"Du kom deg unna, hvorfor er du tilbake?"
Han gjorde bare sånn.
Dyrene var en kul del av livet hans,
men han ville sørge for at han kunne leve mer.
Og jeg tror det var det han gjorde på sitt siste besøk.
Han prøvde aktivt å få seg jobb her.
Så var han borte og fikk aldri komme tilbake.
Jeg gråt fordi han skulle komme tilbake,
men han fikk aldri gjort det.
I mai 1989
snakket Bhagavan med en databutikk
hvor jeg jobbet med markedsføring,
og han avtalte med eieren at han skulle filme en reklame.
På The Com Connecting Point har temmet datajungelen
med Apple-datamaskiner.
Jeg hadde unngått Bhagavan fra da jeg forlot ham.
Så jeg unngikk hele reklamen.
Men på slutten av dagen, før alle dro,
var Mitra Topping der, og han ba meg ut på en date.
Og jeg ville gjerne date ham,
for jeg syntes han var kjekk, veldig søt og morsom.
Så jeg gledet meg veldig.
Men før jeg forlot parkeringsplassen, satt jeg i bilen min,
og Bhagavan kom til bilen min og konfronterte meg.
Og han sa "Jeg forlater Radha.
Jeg vil gifte meg med deg."
For andre gang sa han at han ville gifte seg med meg.
Men ingenting hadde endret seg,
han var fortsatt den samme personen som tidligere.
Så det var… Jeg sa: "Nei takk. Jeg er ikke interessert."
Og jeg tror ikke jeg hadde sagt det.
Men Mitra Topping må ha fortalt ham at han skulle på date med meg
fordi han trengte tillatelse for å være borte.
Og… veldig tragisk,
morgenen før daten, gikk han på tur
til Crabtree Falls, og han falt
fra Crabtree Falls og døde.
Den dagen vi skulle på date.
Vanligvis, i en slik sak, blir du varslet av myndighetene.
Jeg fikk en telefon fra Bhagavan.
Han sa: "Broren din har vært i en forferdelig ulykke."
Jeg husker at jeg falt,
jeg falt til bakken og satt der på bakken,
og kona mi sa: "Hva er galt?"
Jeg sa: "Mark er død."
"Det var Bhagavan", sa han, og han hadde sagt:
"Fortell foreldrene dine at jeg var der med ham."
Det høres rart ut at det var han
som varslet familien, ikke myndighetene,
men hele situasjonen var mistenkelig.
Jeg lurte på hvorfor han var alene,
for det var ingen som kom ned fra fossen
og sa: "Det er vennen min."
Det var Memorial Day-helgen i 1989, og…
Jeg og kona hadde fri fra jobb,
så vi… Vi hadde hørt om Crabtree Falls.
Vi hadde bodd i Virginia i under et år.
Så vi bestemte oss for å ta turen opp dit,
og jeg var litt nervøs,
for jeg så skiltene om hvor farlig det var,
og jeg visste at mange har dødd når de klatrer sånn.
Jeg var tolv år gammel.
Det var en moderat til bratt tur opp dit.
Det tok lang tid, over en time, å gå til toppen.
En kvinne kom og sa: "Så du den gutten falle?"
Jeg sa: "Nei",
og hun sa: "Å, han må være død, han traff hardt."
Kona mi så mot vannet og fossen,
og hun så en støvel stikke opp bak en stein.
Jeg tok kikkerten, det var en støvel,
så jeg løp opp fjellsiden,
og sto på høyde med støvelen.
Da så jeg en kropp bak en stein på den andre siden.
Da jeg kom dit, var hodet hans under vannet.
Jeg måtte få det opp så han kunne puste.
Jeg la en hånd bak nakken hans i tilfelle brudd,
jeg la hånden under hodet for å løfte det,
men da så jeg at bakhodet hans var borte.
Jeg visste at han var død, men jeg klarte ikke å gå.
Jeg husker at du fant lommeboken hans.
Han hadde bilder i den, og jeg så gjennom dem.
På et av bildene badet han med en tiger i et svømmebasseng.
Og det glemmer jeg aldri.
Jeg følte en tilknytning.
Vet ikke hvorfor.
Å være så lenge i vannet
og holde folk unna ham var…
Da knytter man seg, antar jeg.
Du føler at du beskytter ham selv om han var død.
Jeg følte at jeg var der hele ettermiddagen,
for det tok evigheter før hjelpen kom.
Og da de gjorde det, ble jeg værende for å bli avhørt.
Jeg sa: "Jeg fant liket, trenger dere noe fra meg?"
"Hva heter du?" Han notere navnet mitt.
Han ba ikke om adressen min.
Men ingen spørsmål, og det plaget meg alltid fordi…
Hva om han ble dyttet?
Det var andre turgåere på toppen av fossen.
Bare den kvinnen hadde sett det.
Jeg vet ikke om hun var vitne til alt,
om hun fikk et glimt og trodde hun så noen falle fra toppen.
-Det var bare én person. -Bare den ene, ja.
Hun sa: "Så du den gutten falle?"
Så myndighetene avhørte deg aldri?
Nei.
Jeg sjekket lokale nyheter for å få vite mer om ulykken i Crabtree Falls.
Det var ingenting.
Jeg har lurt på det hele livet,
hvorfor det ikke var mer etterforskning.
Det siste bildet av Mark ble tatt den dagen han døde.
Han er der, og det står en fyr bak ham.
Paul Lewis sa til meg i fjor, før jeg flyttet fra Buckingham,
at han var sammen med Mitra den dagen han døde.
Paul Lewis var en lokal fyr, en veldig snill fyr.
Vi kjørte motorsykkel, de var der oppe den dagen.
VIDEOOPPTAK
Vi har startet opptaket for Paul Lewis.
-Hei, David. -Hei, Paul, hvordan går det?
-Det går bra. -Bra.
Jeg er glad for å kunne snakke med deg,
for jeg tror ikke vi har snakket før.
Den Memorial Day-helgen tok dere en motorsykkeltur.
Hvem kom på ideen om å dra til Crabtree?
Jeg vet ikke, men det kan ha vært meg, for jeg likte det.
Den gangen var det ganske populært, men det var ikke mange der.
Det er et skilt der det står: "20 personer," eller noe, "har falt.
Ikke vær den 21", eller noe sånt.
David, det skiltet du snakker om,
leste jeg høyt for gruppen da vi gikk mot skiltet.
Jeg kjente til skiltet.
-Jøss. -Det var en advarsel.
Dette er farlig.
Jøss.
Jøsses.
Broren din var veldig modig.
-Ja. -Han var ekstremt sterk.
Broren din så disse folkene rappellere ned fjellet.
Og de hadde utstyr til å rappellere.
Jeg tror han prøvde å tøffe seg.
Ja.
Han klatret opp et tre
og hoppet over til fossen.
Og han var så selvsikker,
han trodde han kunne ta tak og klatre opp i fjellet.
Og steinene var så gamle, de var glatte.
Han hadde ikke noe å holde fast i, og det var derfor han falt av.
Du var faktisk… der
da han tok det livsfarlige hoppet.
Jeg så ham ikke hoppe. Noen andre gjorde det.
Det har plaget meg…
Hvordan kunne Mark…
Hvordan kunne dette skje med ham? Han var ikke dum.
Vi var veldig triste.
Det var vanskelig for oss å forstå hvorfor det skjedde.
Det… gir bare ikke mening.
Ja, og det siste Mark spiste var en boks med fersken.
Jeg så ham spise ferskenboksen.
-Fy søren. -De var vegetarianere.
Jeg setter pris på at du tok deg tid til å snakke med meg.
Bare hyggelig.
Jeg er lei for det, David, virkelig.
Det føltes bra å snakke med denne fyren som var med broren min den siste dagen.
Mark elsket fersken. Da Paul sa det,
tenkte jeg: "Det er Mark."
Noe du vil ha her.
Ja! Det ser nesten godt ut.
Første gang jeg er på videoen min. Jøss!
Jeg er glad jeg fikk vite litt om hvordan den dagen var.
DØDSSERTIFIKAT MARK RICHARD TOPPING
Mark gjorde det han gjorde, og han døde,
og vi sørger over det tapet.
Broren min har en murstein her et sted.
Der er den.
Der.
Jeg savner ham.
Vi får en slags avslutning, men…
hva som skjer med Bhagavan som et resultat av
de andre grusomhetene folk har snakket om at han har gjort?
La oss håpe at rettferdigheten råder.
I en periode fortsatte livet for Bhagavan.
I dyreparken fortsatte det bare.
Jeg så aldri noen følelser fra ham.
Nok en gang var det en konstant strøm av unge jenter som kom inn og ut.
Bhagavan tok for seg en jente, så en annen jente,
og så en til.
De var redde for å si noe, for foreldrene deres var der.
Familiene var en del av ashram.
Jeg tror ikke at en person som har en forkjærlighet
for 12, 13, 14 år gamle jomfrujenter endrer seg.
Hvorfor lot Swami Satchidananda ham være en del av samfunnet vårt?
For folk ble bedt om å dra.
Men til slutt brøt noen stillheten.
Flink gutt.
Han visste vi var ute etter ham.
Avdelingen vår fikk informasjon fra politiet i California,
og anmodning om å bekrefte om Mr. Antle var der
og om han i så fall var sammen med noen mindreårige jenter.
Og jeg fikk en arrestordre.
Huset hans har et stort gjerde med en stor lenke rundt,
så vi kommer oss ikke inn.
Ingen var der, men da jeg dro, så jeg et kjøretøy,
det eneste, som kom mot meg.
Så jeg sakket farten, og da vi kjørte forbi hverandre,
gjemte han ansiktet sitt, så jeg visste at det var ham.
Så jeg svingte raskt og satte på sirenelyset.
Han stakk.
Det var siste gang jeg så bremselysene hans.
Han hadde dratt tilbake til huset og forlatt bilen
med døren åpen og bare… Han var borte.
Det var et forlatt kjøretøy.
Jeg ble irritert.
Men jeg begynte straks å lete etter ham.
Jeg lette i en og en halv time,
normalt lar jeg ikke folk slippe unna.
Det skjer ikke.
Dro hjem, kom tilbake dagen etter, bilen var fortsatt der, døren var fortsatt åpen.
Dag tre var bilen der fortsatt med døren åpen.
Den fjerde dagen gikk jeg forbi, og bilen var borte.
Så jeg skrudde på sirenen igjen. Ingenting, ingen.
Etter en stund forlot Doc dyreparken her nede.
Jeg har lest at han ble tiltalt.
Han var ettersøkt av politiet,
de sa han ville rømme.
Men han slapp unna.
De kom mange ganger fordi han hadde forlatt dyreparken.
Det hadde snødd 20 dager før. Ingen hadde vært her på 20 dager,
for det var ingen fotavtrykk i snøen.
Han etterlot seg flere dyr, og foret deres var muggent.
Hele stedet var avstengt, så de gikk fritt der inne.
Jeg fikk en telefon fra noen i Buckingham
om at Bhagavan hadde etterlatt noen dyr på eiendommen,
og de prøvde å finne ham.
Neste gang jeg så ham var i Tennessee.
Han hadde funnet penger, som han kalte "en honningpotte".
Han klarte å skaffe investeringer,
og han bygde det som skulle bli
anlegget han har i Myrtle Beach, Sør-Carolina.
Hvorfor vil du ikke snakke om det?
Jeg har forklart det, skru av kameraet,
så forklarer jeg det for åttende gang.
Historien min handler om bevaring.
Den handler ikke om livet og oppveksten min.
Du stiller spørsmål som kan gi skurkene muligheter
til å slå hull i en historie og skape falsk drama,
som likevel er drama.
Bhagavan er en egosentrisk narsissist
som virkelig tror at han er en av tigrene.
Han er hovedtigeren i dyreparken sin, men han er langt unna det.
Løver dreper hverandre,
de ønsker alltid å ta over flokken sin.
Hannene har haremer.
Du sier det fint: "Ta over flokken."
"Ta over."
Og for å holde haremet intakt, må de kjempe til døden.
Hannene sier: "Jeg vil ha jentene dine."
Og de sier: "Vi må slåss om det."
Og den løven som vinner, får jentene.
Han er som dyretreningsbransjens Harvey Weinstein.
Høyere opp. Løft opp armene.
Adferden hans vil nok få konsekvenser.
Han har skapt mye lidelse.
Jeg håper sannheten om hvordan han har behandlet folk vil bli kjent,
og at ofrene og de overlevende får styrke.
Universet er et perfekt regnskapssystem.
Det er som en vakker symfoni av matematikk.
Og ingen gjeld vil stå ubetalt.
I kveld står Myrtle Beach Safari i sentrum for en etterforskning.
Siste nytt: En siktelse mot denne Tiger King-stjernen.
Denne uken ble Bhagavan "Doc" Antle tiltalt i Virginia
for dyremishandling og dyresmugling.
Jeg vet ikke hva Docs utløpsdato er,
men med tanke på alle anklagene, håper jeg at det blir snart.
Jeg benekter kategorisk enhver handling som kan betraktes som dyremishandling.
Jeg synes karma er merkelig.
Når noen har gjort meg noe, har jeg alltid tenkt:
"Jeg skal hevne meg, jeg skal fikse dem."
Men når jeg har latt Gud ta seg av det,
og resultatet vært mye større, mer kreativt
og mer spennende enn jeg kunne gjort på egen hånd.
Så jeg tror kanskje det som skjer nå,
virkelig er karma.
TIL MINNE OM DIANE DUCHARME
Tekst: Julie Sandsnes