JAKSOSSA PUHUTAAN ALAIKÄISTEN SEKSUAALISESTA HYVÄKSIKÄYTÖSTÄ,
MIKÄ VOI JÄRKYTTÄÄ JOITAIN KATSOJIA.
JOS OLET KOHDANNUT SEKSUAALISTA HYVÄKSIKÄYTTÖÄ,
ETSI TIETOA JA APUA WWW.WANNATALKABOUTIT.COM.
NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Kauniita tyttöjä oli pilvin pimein.
Heitä tuli ja meni tämän tästä.
Olisi tarvittu pyöröovea.
Haluan olla rehellinen yksityiselämästäni.
Ei ole mitään salattavaa.
Totuus on, että 20-vuotiaana 1980-luvulla harrastin liikaa irtosuhteita.
Tiikeri on glamouria.
Sirkuksessa tiikerinkesyttäjällä on enemmän säpinää kuin klovnilla.
Doc on tunnettu siitä, että hän pitää monista naisista.
Jos sitä touhua yrittää selittää ulkopuolisille,
se kuulostaa väistämättä joltain typerältä ja oudolta Twilight Zone -kamalta.
Sanoin Docille v. 1999, että minulle oli turha tulla itkemään naisongelmista.
En halunnut kuulla.
Minulla oli tarpeeksi huolia oman likapyykkini kanssa.
Rahkeeni eivät riittäisi selvittämään Docin puuhia yhteistyömme ulkopuolella.
Jokunen päivä sitten kirjoitin Facebook-statuksen:
"En koskaan tarvinnut Corvettea tai tiikeriä.
Minulla on iso kyrpä."
SUURI PAKORETKI
Bhagavan ja minä tapasimme ensimmäistä kertaa ashramissa.
Taisin olla noin 11 - 12-vuotias.
DOCIN EX-VAIMO
Siellä tarjottiin lounasta, ja hän tuli syömään.
Ihastuin häneen heti.
Hän oli elämää suurempi persoona.
Ensitapaamistensa jälkeen tyttäreni sanoi, että Bhagavanin hän haluaisi miehekseen.
Hän on hokenut pienestä tytöstä pitäen, etten ole hänen pomonsa.
Varttuessani vietin joskus viikonloppuja Bhagavanin luona.
Halusin viettää aikaa hänen ja eläinten kanssa.
Häntä kunnioitettiin,
eikä mikään viitannut siihen, että jokin olisi ollut hullusti.
En ollut siitä koskaan huolissani.
Äitini matkusteli paljon, ja minä nautin vapaudesta.
Olin kiitollinen, että olin omillani.
Hänen äitinsä ei ollut kuvioissa.
Se oli todella outoa. Hän asui eri perheiden luona Yogavillessa.
Radhasta tuli lapsenvahtimme.
Jonkin ajan päästä hän osoittautui Bhagavanin tyttöystäväksi.
Minkä ikäisenä hän aloitti lapsenvahtina?
Hän oli hyvin nuori.
Olin 14-vuotias, kun ensi kertaa tapahtui jotain romanttista.
Silloin olimme ensimmäistä kertaa yhdessä.
Se oli kuulemma yksi hänen erikoisuuksistaan,
mutta ensimmäinen kertani oli pettymys.
Sen jälkeen hän sanoi,
että jos olin pahoillani, hän voisi saada minut unohtamaan.
Kuin jedien mielenhallinnassa.
Jopa siinä iässä se tuntui minusta oudommalta -
kuin se, että hän lähenteli seksuaalisesti 14-vuotiasta tyttöä.
Tiesin, että hänellä oli suhde Sumatin kanssa.
Siksi kai osittain tunsin itseni täysi-ikäiseksi.
Ensimmäinen kerta oli maasturin perällä.
Ihmettelin, miksi me siellä olimme.
Muistan selvästi hänen vastanneen,
että hän halusi saada minut kynsiinsä.
Sitä vain paijataan.
Ei leikitä kissaa ja hiirtä, kutittelua ja kuritusta.
Niin. Tämä onkin hellyydenkipeä.
Radhaan asti hän antoi ymmärtää, että hänellä oli vain Brahmi ja minä.
Aloitettuaan suhteen Radhan kanssa hän kertoi haluavansa useampia naisia.
Olin kolmenkimpassa Radhan ja Bhagavanin kanssa useammin kuin kerran.
Se tuntui oudolta, koska Sumati ja Radha vihasivat toisiaan.
Yhtäkkiä he olivat parhaita ystäviä.
Nuoresta iästämme huolimatta hoidimme tilanteen hyvin keskenämme.
Lopulta äitini sai tietää Brahmin kautta.
Yllätin heidät itse teossa. Niin sain selville.
En kuvitellut hänen harrastavan seksiä niin nuoren tytön kanssa.
Kuvitella, että olin naimisissa sellaisen ihmisen kanssa.
Radha pitäisi saada pois sieltä.
Lyhyessä ajassa lennätin hänet maan toiselle puolelle,
hain kentältä ja otin luokseni asumaan.
Kotiani vastapäätä oli katolinen koulu.
Äiti ilmoitti minut Saint Monican katoliseen lukioon.
Minusta tuntui kuin olisin esittänyt roolia.
Meillä oli tyttöjen koulupuvut, mikä huvittaa minua nykyään.
Varsinkin suuren sieppauksen valossa.
Siihen aikaan ei ollut kännyköitä ja puheluita pystyi kuuntelemaan.
Kuulin Radhan puhuvan puhelimessa ja mietin, kenelle hän puhui.
Aloin kuunnella puhelua ja kuulin hänen sanovan: "Nähdään pian."
Se oli Bhagavan, ja huolestuin.
Vein hänet poliisiasemalle -
ja sanoin, että uskoin tyttäreni karkaavan Virginiassa asuvan ukkomiehen matkaan.
Poliisi otti hänestä sen kuvan, joka on ilmoituksessa,
ja käytti häneen jonkinlaista pelottelutaktiikkaa.
Olin vähän naiivi.
Ajattelin, että saimme tukahdutettua jutun heti alkuunsa.
Siihen aikaan en pystynyt ymmärtämään -
enkä halunnut kuulla sitä.
Luulin rakastavani häntä.
Noin viikkoa myöhemmin hän puki koulupukunsa ja otti kirjansa.
Kysyin, oliko läksyt mukana. "Joo", hän meni etuovesta,
eikä enää tullut takaisin.
Hän ei palannut.
Olin onnesta sekaisin hypätessäni kyytiin ja karatessani hänen kanssaan.
Epäilin tapahtuneesta Bhagavania, joten soitin hänelle:
"Bhagavan, missä tyttäreni on? Anna puhelin hänelle."
Hän sanoi, ettei tiennyt mistä puhuin.
"Hän inhosi sinua niin paljon, että hän on varmaan karannut."
Hän kehotti etsimään paikallisista yömajoista.
Siitä tuli ilmoitusten odysseia.
Kysyin, oliko häntä nähty. Siihen aikaan ei ollut etsintäkuulutuksia.
HÄN VOISI OLLA LAPSESI
Kehotuksesta kirjoitin henkilökohtaisen viestin: "Soita. Kaikki järjestyy."
Kiinnitin niitä ympäri kaupunkia.
Menetin työni, koska itkin kaiken aikaa,
kun en ollut puhelimessa poliisin tai turvakotien kanssa.
En syytä heitä. En osannut olla avuksi.
Hän laittoi minut hotelliin Washingtonin laitamille.
Asuin motellissa yksin ainakin kuukauden.
Mitähän siivoojakin kuvitteli.
Hän tuli siivoamaan, ja istuskelin huoneessa. Se oli outoa.
Se oli aika tylsää. Katsoin paljon televisiota.
Lopulta halusin ilmoittaa äidille, että olin kunnossa.
Kolmen viikon jälkeen hän soitti minulle vastapuhelun.
Puhuessamme operaattori yhtäkkiä keskeytti puhelun,
ja äitini sai nopeasti sanottua,
että olin karannut.
Hän kysyi, mistä puhelu tuli.
Operaattori sanoi, että Washingtonista.
Bhagavan oli siis ollut asialla, koska hän oli itärannikolla.
Panikoin ja katkaisin puhelun.
Jouduin tunnustamaan Bhagavanille, että soitin äidille.
Meidän pitäisi vaihtaa hotellia.
Hän ei tainnut olla erityisen mielissään.
Leikkasimme hiukseni, laitoimme raitoja -
ja kiharsimme ne ikään kuin naamiokseni.
Kehitimme minulle toisen henkilöllisyyden.
Koulussani oli yksi kaunis tyttö,
jonka nimi oli Chantal Rivera, ja minusta se oli kaunein nimi ikinä.
Kun piti keksiä uusi henkilöllisyys, halusin olla Chantal Rivera.
Kun muutin eläintarhaan,
minut Radhana tuntenut henkilökunta joutui kutsumaan minua Chantaliksi.
Soitin seriffille Virginiassa ja käskin käymään tilalla.
15-vuotias tyttäreni olisi luultavasti siellä.
Pelasimme roolipeliä ja kävimme juttua läpi.
"Olen sitä ja tätä ja tämän ikäinen.
En ole Radha. Oletko sekaisin?"
Hän kuvitteli, että siellä voisi olla etsiviä äänilaitteineen kärkkymässä,
että joku kutsuisi minua vahingossa Radhaksi.
Poliisi kuulusteli Bhagavania.
Portilla ollut henkilökunta otti poliisin aseistettuna vastaan.
Bhagavan varmaankin nautti siitä cowboy-roolista.
"Tämä on omaisuuttamme. Pääsy kielletty."
Noin kuukauden päästä Radha ilmoitti, ettei halunnut minun olevan huolissaan.
Kaikki oli kuulemma hyvin. He olivat naimisissa.
Anteeksi, mitä?
Miten se oli mahdollista? Miehellähän oli jo vaimo ja lapsia.
Lisäksi tyttäreni oli 15-vuotias.
Väärensimme isäni allekirjoituksen avioliittolupaan,
koska 15-vuotiaana ei voi mennä naimisiin ilman vanhemman suostumusta.
2. AVIOLIITTO
Minulla oli kaksi vaihtoehtoa.
Voisin mennä paikan päälle kaiken mahdollisen virkavallan kanssa -
ja raahata hänet takaisin.
Eräs viisas ystäväni kuitenkin sanoi,
että siitä hyvästä Radha vihaisi minua.
Se vain lähentäisi heitä.
Voisin myös parhaani mukaan olla hänen puolellaan.
Voisin tukea häntä ja mennä Virginiaan hieromaan rauhaa,
koska jonain kauniina päivänä hän haluaisi lähteä.
Kun se päivä koittaisi,
haluaisin kuulla hänen sanovan: "Äiti, tulen kotiin."
Niin minä päätin tehdä.
Vanhempani ja muut alkoivat hyväksyä tilannetta.
He eivät pitäneet siitä, mutta niin se oli.
Yksin ei pärjää, kun on näin monta suuta ruokittavana.
Tämän vuoden ystävänpäivänä Bhagavan sai uuden oikean käden.
Hänen vaimonsa Radhan.
Bhagavan halusi olla kuin Jack Hanna,
Jeff Corwin -tyyppinen eläinten asiantuntija televisiossa.
Bhagavan sai idean käsikirjoituksesta -
ja elokuvasta, joka toisi meille huomiota.
Tri Antlen uusin projekti on perhe-elokuva nimeltä Cubs.
Bhagavan ja Radha-vaimo ovat mukana.
Sen ohjaa Oscar-voittaja ja entinen Disneyn ohjaaja.
Se ei ole ison budjetin elokuva, mutta viesti on sitäkin suurempi.
Tein täyspitkän roskaelokuvan.
Se on maailman surkein tiikerielokuva ja hyvä, koska se on niin huono.
The Great Tiger Cub Adventure,
yksi elämäni suurimmista fiaskoista.
Roolituksemme päihittäisi Saturday Night Liven sketsit -
ihmisistä tekemässä suurenluokan leffaa.
Taikashow tuli kaupunkiin kauniina kesäpäivänä.
Kaikki tulivat katsomaan ihme-Marvinia ja hänen villieläimiään taikailluusioineen.
Pienen kylän kymmenvuotiaalle ajatus leffatähteydestä tiikerielokuvassa -
oli melkoista.
Andrea Terry meni Wintergreeniin katsomaan Cubsin tähtiä.
Buckinghamin viehättävässä kylässä on kaksi liikennevaloa,
yksi kauppa, lehmiä, peuroja ja kalkkunoita.
Leijonia, tiikereitä ja karhuja ei kuitenkaan ihan joka päivä näe.
Tässä on koko poppoo, Radha, Bhagavan, minä, Anna, Teresa ja RB.
Meistä tulisi tähtiä ja ansaitsisimme tuhansia dollareita.
He käyttäytyivät kuin se olisi ollut seuraava ET.
Valitsemme ehkä kaksi tai kolme poikaa ja tyttöä,
ehkäpä veljekset tai veljen ja siskon.
Te kaikki ette pääse elokuvaan.
Noin 50 lasta koe-esiintyi.
He valitsivat lapsia, joiden vanhemmat ostaisivat elokuvan osakkeita.
Vanhempien porukka kirkosta aikoi sijoittaa rahaa.
Useimmilla oli rahaa.
Alunperin Kevin Baconille kaavailtiin 3-vuotiaan RB:n roolia tämän varttuessa.
Kevin Bacon oli tunnettu jo 10-vuotiaana.
Aika siistiä, mutta häntä ei koskaan kuulunut.
Bhagavan oli höpissyt vaikka mistä julkkiksista kuten Kevin Baconista.
Siltikään leffasta ei kiinnostuttu, koska se oli niin kamala.
Tuskinpa Kevin Baconille oli edes puhuttu.
Se taisi olla vain toiveajattelua.
En ollut näytellyt elokuvissa.
Tässä kuvattiin kohtaus, jossa löysimme pennut, kun nousimme bussista.
Sankarimme Terry, hänen ystävänsä Todd ja pikkuveljensä RB -
törmäsivät johonkin, joka muuttaisi heidän elämänsä.
Osuuteni poistettiin, koska vanhempani eivät ostaneet osakkeita.
Tarinassa tämä kolmikko -
löytää tämän kolmikon metsästä.
Kanssani aloittanut kaveri oli Oscar-palkittu elokuvantekijä,
joka ratkesi ryyppäämään kesken kaiken.
Hän oli ihan tillin tallin ja veteli vodkaa aamiaiseksi.
Missä seisoit? Olitko noin lähellä?
Juuri tuossa.
Ahaa. Mutta missä kätesi oli?
Ne eivät kestä täällä. -Otosten pitää täsmätä.
Pennut kärsivät.
Selvä. Olemme valmiita.
Lähikuva.
Se oli virheiden komediaa.
Huono päivä toisensa jälkeen,
ja tuotanto alkoi vajota yhä alemmas.
Mitä he pitävät karvaisista ystävistään?
Pennut ovat ihan kivoja, mutta isosta tiikeristä en ole niin varma.
Pelottavampia isoina.
Kuvaa, niin suihkutan. -Kamera käy.
Olimme metrin päässä valtavasta tiikeristä,
joka voisi milloin tahansa päättää haluavansa välipalaa.
En tiennyt olleeni vaarassa, kun tiikeri oli päässyt pakoon -
ja sitä yritettiin saada takaisin.
Tiikeri ei pääse teitä lähellekään, koska sillä on iso ja kova ketju.
Sain myöhemmin selville, että se oli purrut miestä ennen kuvauksia.
Eläimille ja laitteille oli vakuutus, mutta lapsille ei.
Ainoa asia meidän ja pantterin välillä oli 15-vuotias tyttö.
Miksi emme voi silittää sitä?
Kaikki eläimet ovat hyviä ihmisille, jotka kasvattivat ne tai ruokkivat niitä,
mutta ne eivät pidä vieraista.
Lastenelokuvasta eläinten kanssa odotettiin varmaa menestystä.
Niin kaikki oli vakuutettu.
Kukaan ei tiennyt, että se floppaisi.
Se oli selostettu, eikä puhetta ollut.
Nämä kustannukset olivat perusteltuja.
Puolen miljoonan dollarin olisi luullut tuottavan paljon lopputulemaa enemmän.
Luulimme saavamme palkkaa ja tulevamme ehkä kuuluisiksikin.
Palkattomuudesta olisi protestoitu, jos olisi tiedetty.
Perheelleni ja monille muille myytiin lupaus,
että elokuvaan sijoittamalla saisi voittoa.
Moni varmaankin menetti sievoisia summia.
Nykypäivänkin mittakaavassa puoli miljoonaa on paljon rahaa.
Jonkun pitäisi jäljittää, mihin sijoitukset ja rahat menivät,
mutta siitä on 30 vuotta.
Kaksi asiaa pitää paikkansa Bhagavanin kohdalla.
Ensinnäkään siitä liittolaisuudesta ei seuraa mitään hyvää.
Hän vahingoittaa partneriaan.
Toiseksi, jos on mahdollista tehdä rahaa,
partneri ei niitä rahoja näe.
ETELÄ-KOREA
Tein miljoonasopimuksen Korean keikasta.
Tekisin kolme esitystä päivässä joka viikonpäivä.
Bhagavan lentäisi paikalle ja pois.
Sillä välin en tehnyt vain esityksiä kolmesti päivässä, vaan mainostin niitä -
ja tein VIP-esityksiä.
Sain työskennellä 18 tuntia päivässä,
mutta tienasin tuskin mitään koko keikasta.
Bhagavan teki salaisen sopimuksen tuottajan kanssa -
ja vei suurimman osan rahoista, kun minä tein esitykset lähes ilmaiseksi.
Kevin käytti koko perintöni ilman lupaani ja osallisuuttani.
Kesti vuoden saada avioero.
Silloin hän alkoi saada rahaa muilta.
Kirjoitin kaikki Docin esitykset 15 - 20 vuotta.
Huipentumana oli liikerin ilmestyminen.
"Muinainen Singapore tunnettiin leijonien kaupunkina…"
Kauan sitten muinaisen Singaporen liepeillä…
…joka tunnettiin "leijonien kaupunkina"… -…havaittiin ruskeita suurpetoja.
Tämä massiivinen olento edessänne.
Kaupan voitot oli sovittu laittaa puoliksi.
Tiikerin kanssa otettiin kuva ja poistuttiin krääsän ohi.
Voisi hankkia t-paidan tai sateenvarjon tiikerin kuvalla.
Lahjakauppa oli minun heiniäni.
En tullut yksistään sillä toimeen. Uhrasin paljon.
Tuotto menee eläinten auttamiseen.
Rakastan eläimiä. Suojelutyö on äärimmäisen tärkeää.
Kouluttajamme ovat omistaneet elämänsä eläinten suojelulle.
On velvollisuutemme kertoa, mitä olemme oppineet.
Aloitimme kierrokset klo 9,30 ja lopettelimme klo 13,30.
He ansaitsivat 25 000 dollaria.
Kyse oli villieläinten pelastamisesta.
Kaikki myymämme ja mainostamamme tuotteet tukevat luonnonsuojelua.
Sellainen käy kaupaksi.
Doc opetti hänelle, että vähäinenkin osuus luonnonsuojeluun -
antoi vaikutelman hyväsydämisyydestä. Se tietäisi lisää lahjoituksia.
HARVINAISTEN LAJIEN RAHASTO
Tässä tri Bhagavan Antle, harvinaisten lajien rahaston perustaja ja johtaja.
Harvinaisten lajien rahasto on ruohonjuuritason järjestö, joka tarjoaa…
Ei siinä ollut kyse eläinten suojelusta -
vaan siitä, miten ansaita lisää rahaa -
ja mitä muuta voitaisiin keksiä sen eteen.
Tämä ovi kuului yhdelle pygmikuninkaalle,
jonka kohtalosta en viitsisi puhua.
Katsotaan tämän pygmien tekemän oven taakse.
Tässä osa siitä valtavasta laitteiden määrästä, jonka olemme sinne vieneet.
Olen antanut miljoonia dollareita suojeluun. Kaikki on jäljitettävissä.
Tutkimme Doc Antlen harvinaisten lajien rahastoa. Humpuukia.
Iso osa rahoista palaa suoraan hänen omaan laitokseensa.
Hän väittää, että se on luonnonsuojelua.
Tämä "viherpesu" on yritysten käyttämä harhaanjohtava käytäntö,
jossa kuluttajille vakuutellaan palvelujen ympäristöystävällisyyttä.
Yhdysvalloissa kerätyt rahat -
lähetetään projekteihin Afrikassa, Indonesiassa ja Etelä-Amerikassa -
paikallisten eläinten suojeluun.
Emme tehneet suojelutyötä Yhdysvaltojen ulkopuolella.
Lomilla kävimme katsomassa eläimiä huvin vuoksi.
Veimme tiikereitä Thaimaahan jalostusohjelmien kehittämistä varten.
Kävimme Samutprakanin krokotiilifarmilla ja eläintarhassa.
Se oli kuin eläintarha vuosisadan vaihteessa.
Bhagavan uurasti saadakseen tiikerit Thaimaahan.
Hän aikoi luoda uuden sukulinjan.
Tiikerit elävät Thaimaassa. Palauttaisimme ne synnyinsijoilleen.
Todellisuudessa opetimme työntekijöitä ottamaan kuvia pentujen kanssa.
Yksi simpanssi aneli savukkeita,
koska ihmiset olivat heitelleet niitä sille.
Se oli eläintarhan myyntivaltti. Kyse ei ollut suojelusta.
Suojeluohjelmista puhuminen Aasiassa tai Afrikassa on vaikuttavaa.
Propagandaa varten.
Jos ulkopuolisten antaa nähdä, mitä kulissien takana tapahtuu,
unelma haihtuu.
Jos kuvien taustalla näkyi häkkiä, niitä ei pitänyt käyttää.
Ihmisten ei pitänyt ajatella, että eläimet olivat häkeissä.
Tämä on jo tiikerimaata.
Aiempi haastattelupaikka oli aika hyvä. Rauhallinen.
Miten vain.
Se on hyvä. -Kunhan ei näy häkkejä.
Häkissä pidetyillä kissoilla ei ollut muuta tekemistä kuin tepastelu.
Ne astelivat edestakaisin, kunnes maa oli veressä.
Ne astelivat tassunpohjansa puhki ja verille.
Kun sanoin asiasta, ne vain käskettiin huuhdella.
Veri piti huuhdella kerran päivässä.
ULOSKÄYNTI VARMA TUHO
Norsu on yksi sosiaalisimmista eläimistä -
ehkä eläinkunnan suurimmilla aivoilla.
Ja siellä se oli yksin päivät pitkät.
Nolottaa sanoa, etten tajunnut sen olevan väärin.
Kerran minun käskettiin hakea pakastimesta viiriäisiä -
petolintujen ruokkimiseen.
Avasin pakastimen, ja se oli täynnä tiikeripentuja.
Minulle kerrottiin, että ne olivat syntyneet kuolleina.
Kun poikueet syntyivät, ne olivat terveitä tiikereitä.
Eivät kokonaiset poikueet syntyneet kuolleina.
Kun jonkin asian näki olevan hullusti,
Bhagavan antoi sille selityksen ja siihen uskoi.
Selityksen hyväksyi,
koska muutenhan siellä tapahtuisi kauheita asioita, joissa oli itse mukana.
Katsokaa tuota kameraa.
Meillä ei ole salattavaa. Tämä on upea laitos,
jossa eläimillä on ennennäkemättömän laadukkaat elinolot.
Täällä ei ole muuta nähtävää kuin se mahtava työ, jota saamme tehdä -
menestyksen, ymmärryksen, kovan uurastuksen -
ja asialleen omistautuneen tiimin ansiosta.
Jälkeenpäin tuntuu pahalta, että ylistin paikkaa Julielle.
Kutsuin sitä eläinten ystävien paratiisiksi.
Ei se paratiisi ole. Päinvastoin.
Miten Doc reagoi kuullessaan, että olitte yhdessä?
Se on outoa, koska hän oli sinut sen kanssa, että asuimme yhdessä.
Se oli siellä ennenkuulumatonta.
Samaan aikaan, kun Doc oli kannustava, hän kuitenkin teki Julien elämästä…
Helvettiä. -…kurjaa.
Minua vastaan liittouduttiin joka suunnasta.
Se tuntui niin pahalta, että puhuin Docille Julien puolesta.
Puhuin hänelle itku kurkussa.
Minä aikuinen mies, joka kävi Israelin armeijan,
itkeä tuhersin, koska rakastin tätä tyttöä.
Miksi häntä kohdeltiin sillä lailla?
Hän valehteli ihmisille selkämme takana ja keksi muista juttuja.
Hänen piti olla meidän ainoa lohdutuksen lähteemme.
Doc sanoi, että Julie on hullu.
Minun pitäisi olla varuillaan ja tuhlaisin aikaani.
Osa minusta alkoi epäillä, oliko Julie todella hullu.
Pähkäilin, oliko väitteelle aihetta.
Ei, hän ei ole hullu.
En kadu sitä, koska tässä me olemme -
17 vuotta myöhemmin.
Osittain on vähän syyllinen olo.
Kuivaa ne, älä vain kiedo niitä.
Täriseekö se?
Ei vielä.
Joskus fantasia -
voittaa todellisuuden.
Olin itsenäinen ja vähän kapinallinen.
Uskon, että Bhagavan tunnisti sen piirteen itsessään -
ja arvosti sitä minussa. Se kostautui.
Heillä alkoi olla ongelmia.
Bhagavan oli tietysti hyvin hallitseva.
Radha oli teini-ikäinen ja halusi kokeilla asioita.
Kun teimme painotöitä ja elokuvia,
hän halusi minut usein näyttelijäksi tai malliksi.
Sain pari tilaisuutta mennä malliksi ilman eläimiä.
Bhagavan ei antanut minun tehdä sitä, ja olin pettynyt.
Hän alkoi kapinoida, eikä totellut Bhagavania.
Hän vei auton, kun huvitti.
Olimme teinityttöjä.
Halusin ajokorttini,
mikä on normaali aikuistumisriitti ikäisteni keskuudessa.
Aina oli jokin tekosyy,
miksi sitä ei voitu hankkia tai miksi emme voineet harjoitella ajamista.
Otin väärennetyn henkilöllisyystodistukseni -
ja hankin ajokortin itsekseni.
Hän oli todella vihainen.
Tajusin, ettei siinä ollut kyse turvallisuudesta vaan hallinnasta.
Hän toivoi saavansa tämän nuoren tytön muovattavakseen,
tiskaamaan ja siivoamaan kotia.
Hän ei tuntenut tytärtäni. Se ei kuulunut hänen suunnitelmaansa.
Naimisiin menomme jälkeen -
hän paljasti olleensa kiinnostunut minusta jo nuorempana.
Siitä asti, kun oli 11.
Se sai oloni epämukavaksi ja muutti suhteemme dynamiikkaa.
Aloin nähdä asiat niiden todellisessa valossa.
Se oli karmivaa.
En halunnut enää olla hänen vaimonsa tai rakastajansa.
Voi sentään. Ja vaimosi antaa sinun…
Antaako vaimosi sinun suudella, kun palaat kotiin?
Hän matkusti töiden perässä, enkä mennyt mukaan.
Lopulta se sopi hänelle, koska vuorossa taisi olla Dawn.
Tässä Shankar, kaksivuotias uros.
Radha teki jotain mahtavaa.
Olin tajuttoman ylpeä hänestä. Hän oli 17-vuotias jättäessään Bhagavanin.
Radha odotti, että hän lähti töihin Dawnin kanssa,
eivätkä he olleet kotona.
Hän soitti minulle ja kertoi häipyvänsä.
"Tulen sinne. Häivyn tyttökaverini kanssa."
Tule ihmeessä.
Ensitöikseni marssin pankkiin,
suljin tilimme ja nostin kaikki jäljellä olleet rahat.
Summa ei ollut valtava,
mutta se riitti pakoon.
Ajoin tyttökaverini kanssa eläintarhalle.
Parkkeerasin mahdollisimman lähelle etuovea.
Ryöstin paikan kaikesta, mikä kuului minulle -
ja mikä oli minkään arvoista.
En aikonut pitää tavaraa vaan käyttää niitä neuvotteluvalttina.
Olin nähnyt hänen aiemmat eronsa.
Tiesin, että tarvitsin jotain, minkä kanssa neuvotella.
Yöpöydän laatikossa oli jonkun toisen naisen hajuvettä.
Siellä oli myös vibraattori, jota ei aiemmin ollut.
Niinpä toteuttaessani suurta pakoani,
ja onhan tämä vähän pikkumaista,
otin kaikki loput vaatteet kaapista,
kaadoin hajuvedet päälle ja jätin sinne lojumaan,
laitoin vibraattorin päälle ja heitin sängylle.
Muistan ajatelleeni ajaessani,
kun pääsimme niin kauas, että ajatus alkoi kulkea,
kunpa pattereissa olisi tarpeeksi virtaa siihen asti,
että kun hän tulisi kotiin ja tajuaisi minun rosvonneen paikan,
vibraattori yhä pauhaisi sängyssä.
Ajoimme kaverini kanssa vuorotellen Virginiasta Kaliforniaan.
Adrenaliini virtasi ja meitä pelotti niin paljon,
että ajoimme yhtä matkaa pysähtymättä.
Ajoimme Kaliforniaan ennätysajassa.
Kun pääsin Kaliforniaan, soitin Bhagavanille,
ja hän kysyi, missä olin.
Sanoin olevani Kaliforniassa, eikä hän uskonut.
Odotahan, kun saat luottokorttikuitit bensasta.
Hän ei edes pysähtynyt vaan ajoi suoraa päätä Kaliforniaan asti.
Se oli todella rohkeaa.
Olen aina ihaillut häntä siitä hyvästä.
Hän oli yksi harvoista naisista, joka näytti Bhagavanille.
Olin ylpeä.
Kis kis, Radha.
Kissojen ystävät ihailevat sinua valtavasti.
Olet upea tiikerikuningatar.
Varmaankin Bhagavan oli edes osittain -
minusta jossain määrin ylpeä.
Kaiken kaikkiaan hän käyttäytyi paremmin minua kohtaan -
kuin monet muut naiset.
Niin.
Hän oli minua paljon vahvempi.
Minun pelastukseni oli, että aloin odottaa Tilakamia.
Jostain syystä pystyin sietämään väkivaltaa,
valehtelua ja psykologista manipulointia itseni kohdalla.
En kuitenkaan halunnut sitä lapselleni.
Lapseni ei saisi kasvaa jonkun kanssa, joka koski toiseen ihmiseen vihassaan.
Hän uhkasi tappaa minut, jos jätän hänet.
Hän sanoi sitä kaiken aikaa.
Tiedän, miksi hän sanoi niin.
Kukaan ulkopuolella ei saisi tietää hänen salaisuuksiaan.
Minusta tuntui aina, ettei hänelle tuottaisi ongelmaa tappaa toista ihmistä.
Mark Toppingin kuolema tuntui epäilyttävältä.
Se tuntui todella kätevältä. Sanotaan niin.
Kieltäydyin tästä haastattelusta monta kertaa.
Kieltäydyin siksi, että olen koko elämäni yrittänyt unohtaa ne ihmiset.
Yhtäkkiä tajusin, että olin tämän velkaa Markille.
Jonkun pitäisi puhua hänen puolestaan ja olla hänen äänensä,
koska hän ei voi sitä itse tehdä.
Sain tekstiviestin: "Voi luoja. Soita heti."
"Oletko nähnyt Tiger Kingiä?" En tajunnut, mitä ihmeen tiikeriohjelmaa.
Etsin ohjelman ja aloin etsiä Markia.
31 minuutin ja 52 sekunnin kohdalla ensimmäisessä jaksossa -
tiikerit ovat porealtaassa.
Toinen tiikereistä hyppää ulos,
ja siinä Mark on puolentoista sekunnin ajan nappaamassa tiikeriä.
Oli hienoa nähdä ystävä dokumentissa kaikkien näiden vuosien jälkeen.
Tunnistin hänet oitis vaikka vain sivusta katsottuna.
Kuvittele, että näet entisen ystäväsi,
josta olet välittänyt, pitkän ajan jälkeen.
Hänen kuolemastaan on 32 vuotta.
Äiti, osaan kellua veden päällä!
Emme saaneet selville koko kertomusta siltä päivältä,
niistä tapahtumista.
Otin yhteyttä, koska toivoin, että te saisitte.
He olivat tapelleet edellisenä iltana, ja sinä päivänä Bhagavan oli järkyttynyt.
Jokin oli selvästi vialla.
Kysyin, mikä oli.
Hän kertoi, että Mark oli liukastunut, pudonnut kalliolta,
lyönyt päänsä alla oleviin kiviin ja kuollut välittömästi.
Tunsin sydämessäni, ettei hän kertonut totuutta.
Asia on vaivannut minua 30 vuotta.
Kuolemasta lähtien olen pitänyt juttua todella hämäränä. Mitä hänelle tapahtui?
Meillä on toinenkin…
Tekstitys: Tiina Valjanen