EPISODEN INDEHOLDER UDSAGN OM SEKSUELT MISBRUG AF MINDREÅRIGE,
HVILKET KAN OPRØRE NOGLE SEERE.
HVIS DU ELLER NOGLE, DU KENDER, HAR OPLEVET MISBRUG,
BESØG WWW.WANNATALKABOUTIT.COM FOR AT FINDE INFORMATION OG HJÆLP
Der var et utal af smukke piger.
De gik konstant ind og ud af portene.
Man kunne bruge en svingdør.
Hvad angår mit privatliv, vil jeg være ærlig.
Jeg har intet at skjule.
Og sandheden er, at jeg i mine 20'ere, i 1980'erne var for promiskuøs.
Tigers er et show.
Fyren i cirkuset, der træner tigere,
får mere action end klovnen.
Doc Antle har ry for at kunne lide mange kvinder.
Forklarer man det til folk, der ikke var med til det,
lyder det som det mest afstumpede, mærkelige,
Twilight Zone slags lort, uanset hvad.
Jeg sagde til Doc Antle i 1999, hold dine kvindeproblemer væk fra mig.
Jeg gider det ikke.
Jeg havde nok problemer med at holde styr på mit eget lort,
uden at holde styr på, hvad Doc lavede, når vi ikke samarbejdede.
Forleden på min Facebook-status skrev jeg,
"Jeg havde aldrig brug for en Corvette. Jeg havde aldrig brug for en tiger."
"Jeg har en stor pik."
DEN STORE FLUGT
Bhagavan og jeg mødtes for første gang i ashrammen.
Jeg var vel 11 eller 12 år gammel.
De gav frokost, og han kom til den.
Jeg var faktisk ret forelsket i ham med det samme.
Han var en imponerende type.
En af de første gange, min datter så ham,
sagde hun, "Jeg vil giftes med ham."
Siden hun var en lille pige, har hun altid haft et mantra,
"Du skal ikke bestemme."
Da jeg voksede op, tilbragte jeg nogle gange weekenden hos ham.
Jeg ville være sammen med ham og dyrene.
Alle så op til ham,
og jeg anede aldrig, at der var noget galt.
Det bekymrede mig slet ikke.
Min mor flyttede meget rundt, og jeg nød at have frihed.
Jeg var glad for at være alene.
Hendes mor var slet ikke til stede.
Det var bizart, og hun boede hos forskellige familier i Yogaville.
Radha blev vores babysitter,
og efter et stykke tid viste hun sig at være hans kæreste.
Hvor gammel var hun, da hun begyndte?
Hun var meget ung.
Jeg var 14, første gang, der skete noget romantisk.
Det er faktisk fra den dag, vi var sammen for første gang.
Han fortalte mig, at han var ret dygtig til det,
men første gang var lidt skuffende.
Efter vi var sammen,
sagde han "Hvis det ikke er okay med dig, kan jeg få dig til at glemme."
"Ligesom et Jedi Mind Trick."
Og jeg fandt det faktisk mere underligt,
end at han var seksuelt sammen med en 14-årig pige.
På det tidspunkt vidste jeg, at han havde et forhold til Sumati,
og jeg tror, det er en del af, hvorfor jeg tænkte, "Nu er jeg voksen,"
Første gang var bag i en bil.
Jeg husker, jeg sagde "Hvorfor? Hvorfor bag i en lastbil? "
Og han sagde, og jeg citerer, jeg husker det tydeligt,
"Fordi jeg ville have kløerne i dig."
Bare klap ham. Bare giv ham kærlighed.
Man leger ikke kat og mus, kilder og slår.
Hvad? Ja! Der kommer det.
Indtil Radha antydede han, at det kun var Brahmi og mig, og det var alt.
Men da han blev involveret med Radha, sagde han "Jeg vil have flere kvinder."
Jeg var i en trekant med Radha og Bhagavan mere end én gang.
Det virkede underligt, for Sumati og hun plejede at hade hinanden.
Og pludselig var de bedste venner.
For så unge, vi var, håndterede vi det godt mellem os.
Men til sidst fandt min mor ud af det det gennem Brahmi.
Jeg fandt dem, mens de var i seng sammen.
Det faldt mig ikke ind, at han ville have sex med så ung en pige.
Det er svært for mig at tænke på.
Jeg tænkte, "Vi må få hende væk."
Lynhurtigt fik jeg hende fløjet hertil,
hvor hun flyttede ind hos mig,
og fik hende ind på en katolsk skole, der lå lige overfor.
Min mor meldte mig ind i Saint Monicas katolske gymnasium.
Jeg følte bare, at jeg spillede en rolle.
Vi havde små katolske skoleuniformer, som jeg synes er så sjovt nu.
Især når man tænker tilbage på den store bortførelse.
I den tid var der ikke mobiltelefoner, men der var fastnet-telefoner,
og jeg hørte hende tale med nogen.
Jeg lyttede i den anden telefon og hørte hende sige "Okay, vi ses snart."
Det var Bhagavan, og jeg blev meget bekymret.
Jeg tog hende til politiet og sagde,
"Jeg tror, min datter vil flygte
og bo hos denne herre, der er gift og bor i Virginia."
Og så tog de billedet af hende, der endte på plakaten,
og de forsøgte af afskrække hende lidt.
Jeg var nok lidt naiv.
Jeg tænkte, "Hun stopper, for hun ved, vi er klar over det."
Jeg var ikke i stand til at forstå,
eller ønskede at få noget andet at høre.
Jeg troede, jeg elskede ham.
Omkring en uge senere tager hun sin lille uniform på, et sødt lille sæt,
og jeg sagde, "Har du dine lektier med?"
"Ja," hun går ud ad hoveddøren,
og hun kommer aldrig mere tilbage.
Hun kom ikke tilbage.
Jeg var bare glad for at hoppe ind i bilen og stikke af med ham.
Jeg mistænkte, at han havde hende, så jeg ringede til ham.
Jeg sagde, "Bhagavan, hvor er min datter? Jeg vil snakke med hende."
"Jeg ved ikke, hvad du taler om."
"Hun hadede dig, og hun hadede at bo med dig,
så hun stak nok af."
"Tjek de lokale herberger, for der tror jeg, hun er."
Så jeg begyndte at sætter plakater op.
"Har du set dette barn?" Fordi vi ikke havde efterlysning dengang.
De sagde, "Skriv noget personligt."
Og jeg skrev, "Bare ring til mig. Alt er okay."
Og satte dem op i hele byen.
Jeg blev fyret, fordi jeg enten græd, eller talte
i telefon med politiet, eller et herberg.
Jeg bebrejder dem ikke. Jeg var helt færdig.
Han anbragte mig på et hotel i udkanten af Washington.
Så jeg boede i et motel alene i mindst en måned.
Jeg ved ikke, hvad stuepigen må have troet.
Hun kom og gjorde rent, og jeg sad der. Det var underligt.
Men det var ret kedeligt. Jeg fik set en masse TV.
Og til sidst blev det vigtigt for mig at fortælle min mor, at jeg var okay.
Efter at have været væk i tre uger, ringede hun til mig.
Mens jeg talte med hende,
blev opkaldet afbrudt,
og min mor kunne sige,
"Telefonist, min datter er stukket af."
"Kan du fortælle mig, hvor opkaldet kommer fra?"
Og de sagde, "'Det er fra Washington, DC."
Så vidste jeg, han havde hende, fordi hun var på østkysten.
Jeg gik i panik og lagde på,
og måtte ringe til Bhagavan, "Jeg ringede til min mor."
"Nu må vi må skifte hotel."
Jeg tror ikke, han var særlig tilfreds.
Vi klippede mit hår, farvede det
og lavede krøller, og gav mig en slags forklædning.
Vi havde en anden identitet til mig.
Der var en pige i Saint Monica, og hun var en smuk pige.
Hun hed Chantal Rivera, og jeg syntes, det var det smukkeste navn.
Han sagde, "Du får et nyt navn,"
og jeg sagde, "Chantal Rivera."
Da jeg skulle bo i den zoologiske have,
selvom de kendte mig som Radha, blev de ansatte tvunget
til at kalde mig Chantal.
Jeg blev ved med at ringe til sheriffen i Virginia.
Jeg sagde, "Tag derud."
"Min datter er der vist, og hun er kun 15 år gammel."
Vi øvede os på det.
Du ved, "Dette er mit navn og alder."
"Nej, jeg er da ikke Radha."
Han troede, at der måske var politi med lydudstyr,
der ventede på, at nogle skulle kalde mig Radha.
Bhagavan blev afhørt af politiet,
og personalet mødte dem ved porten med våben i hænderne.
Jeg tror, at Bhagavan nød cowboy-rollen lidt,
du ved, "Ingen kommer ind på min ejendom."
Omkring en måned senere siger hun, "Mor, du skal ikke bekymre dig."
"Alt er okay. Vi er gift."
Jeg sagde, "Hvadbehager?"
"Hvordan kan I være gift? For det første har han en kone og børn."
"Du er 15 år gammel. Hvordan kan I være gift? "
Vi forfalskede min fars underskrift på vielsesattesten,
fordi man ikke må blive gift som 15-årig uden en forælders samtykke.
Nu havde jeg to muligheder.
Jeg kunne enten kaste alt ind, sheriffen, politi, alting,
bare finde hende, og hive hende ud.
Men jeg havde en ven, der var meget klog, og han sagde,
"Gør du det, vil hun hade dig."
"Det vil bringe dem tættere sammen."
"Du kan i stedet gøre dit bedste for at være på hendes side."
"Støt hende, tag til Virginia, slut fred,
for der kommer en dag, hvor hun vil forlade ham."
"Og når den dag kommer,
ønsker du, at hun ringer og siger, mor, jeg kommer hjem."
Og det besluttede jeg.
Mine forældre og alle begyndte at acceptere det,
"Vi kan ikke lide det, men nu er det sådan."
Med så mange munde at føde, kan Bhagavan ikke gøre det selv.
Fra og med valentinsdag i år har han fået en ny makker.
Hans kone, Radha.
Bhagavan ønskede at være en slags Jack Hanna,
Jeff Corwin-slags talende hoved, dyreekspert på TV.
Og Bhagavan fik idéen til at skrive manuskriptet
og at producere den her film, han troede, ville skabe ham et navn.
Dr. Antles seneste projekt er en familiefilm, kaldet Cubs.
Bhagavan og hans kone Radha spiller med.
Den bliver co-instrueret af en Oscar-vinder.
De bruger måske ikke vildt mange penge, men de har en vild besked.
Jeg fik lavet en helt elendig film.
Det er verdens værste tigerfilm, og den er så god, fordi den er så dårlig.
Det store tigerunge-eventyr.
En af de største fiaskoer, jeg nogensinde har oplevet i mit liv.
Det var som en Saturday Night Live sketch,
der gør nar af folk, der laver en kæmpefilm.
Det var en smuk sommerdag, da trylleshowet kom til byen.
Alle ville se Mageløse Marvin
og hans vilde dyr udføre deres magiske, mystificerende illusioner.
Tanken om at komme fra en lille by og være ti-år gammel,
og blive filmstjerne i en film med tigre.
Det var noget af en begivenhed.
Andrea Terry tog op til Wintergreen for at se på stjernerne i Cubs.
Buckingham er en spøjs lille by med to trafiklys,
en købmand, køer, hjorte og kalkuner.
Løver, tigre, og bjørne,
den slags ting, er ikke noget man ser hver dag.
Hele banden er her,
Radha, Bhagavan, mig selv, Anna, Teresa, RB.
Vi skulle være filmstjerner og tjene tusindvis af dollars.
De opførte sig, som om det var den næste ET.
Vi vælger måske to eller tre drenge og piger,
måske to brødre, bror og søster,
så I kan ikke alle være med i hele filmen.
Der var nok 50 børn til audition.
De udvalgte de børn,
der var børn af folk, der ville investere penge.
En gruppe forældre fra kirken ville investere i filmen.
De fleste var velhavende.
Oprindeligt skulle Kevin Bacon spille RB
den tre-årige, som voksen.
Selv jeg vidste, hvem Kevin Bacon var.
Sejt nok. Men nej, Kevin Bacon dukkede aldrig op.
Bhagavan havde nævnt en masse berømte skuespillere.
Inklusive Kevin Bacon,
men han kunne aldrig lokke nogle, fordi det bare var så dårligt.
Jeg tvivler på, de har talt med Kevin Bacon.
Det var vist bare… luftkasteller.
Jeg havde aldrig været i en film.
Her optog vi scenen, hvor vi fandt tigerungerne, da vi steg af bussen.
Vores helte, Terry, hendes ven Todd, og lillebror, RB,
snublede over noget, der ville ændre deres liv for evigt.
Men de skriver mig ud, fordi mine forældre ikke investerede.
Historien handler om disse tre,
der finder disse tre i skoven en dag.
Fyren, der startede det med mig, er en hulens Oscar-vindende filmskaber,
der blev alkoholiker og drak sig helt ud i det blå.
Du ved, han drak kopfulde af vodka til morgenmad, og han var helt væk.
Stod du så tæt på?
Lige her.
Lige der, okay. Men hvor var din hånd?
-De kan ikke blive her, Bob! -Jeg skal matche skuddet.
Okay, men tigerungerne dør.
Okay, fint. Vi er klar.
Nærbillede.
Det var en komedie af fejl.
Bare én miserabel dag efter den anden,
og produktionen begyndte at falde sammen.
Hvordan har børnene det med deres lodne venner?
Ungerne er okay, men den store tiger er jeg ikke så sikker på.
-De store er farlige. -Ja.
-Tag nærbilledet, så genner jeg den væk. -Filmer.
Vi er tre meter væk fra en enorm tiger,
som når som helst kan skifte mening og beslutte, at den ville spise os.
Jeg vidste ikke, at jeg var i fare, da katten faktisk var sluppet væk,
og de prøvede at få katten tilbage.
Tigeren kan ikke komme tæt på dig, for han er i en stærk kæde.
Jeg fandt ud af, at den havde bidt en fyr, kort tid før vi begyndte at filme.
De havde forsikring på dyrene, de havde forsikring på udstyret,
men ikke på børnene.
Det eneste, der stod mellem os og panteren var en 15-årig pige.
Hvorfor må vi ikke klappe den her?
Alle dyrene er faktisk ret søde mod dem,
der opfostrede dem fra små eller fodrer dem.
Men de kan ikke lide fremmede.
Der var en forventning om, at enhver børnefilm med dyr ville sælge,
og det tror jeg, alle blev solgt på.
Ingen vidste, den ville fejle, og at der ikke var tale på.
Her er alle omkostningerne optegnet.
En halv million dollars,
som man nok mente ville resultere i en helt anden film end det man fik.
Vi troede, vi skulle få løn, og måske være berømte.
Hvis vi vidste, vi ikke fik løn, havde vi nok protesteret.
Min familie og en masse andre blev lovet,
at hvis man investerede i filmen, fik man et vist udbytte.
Jeg tror, at mange mistede en ordentlig håndfuld penge.
Selv efter dagens standard er en halv million mange penge.
Så nogle burde kunne spore, hvor investeringerne forsvandt hen,
hvad pengene gik til, men det er 30 år siden.
Der er to ting ved Bhagavan, der er helt sikre.
Den ene er, at intet godt kommer fra at være forbundet med ham på nogen måde,
og han vil skade dig.
Og det andet er, at hvis der er penge at tjene,
er det ikke dig, der vil tjene dem.
SYDKOREA
Jeg underskrev en millionkontrakt om at tage til Korea
og lave tre shows om dagen, syv dage om ugen.
Bhagavan flyver ind og ud.
I mellemtiden lavede jeg ikke kun tre shows om dagen, men promoverede det også.
Jeg lavede særlige VIP-optrædener.
De fik mig til at arbejde 18 timer om dagen
og jeg fik knap nok overskud på den kontrakt,
fordi Bhagavan lavede en hemmelig aftale med producenten,
tog de fleste penge, og jeg lavede alle de shows for næsten ingenting.
Kevin brugte hele min arv
uden min tilladelse og uden mig.
Det tog mig et år at blive skilt.
Så begyndte han at få penge ud af andre.
Jeg skrev alle shows for Doc i 15 eller 20 år.
Højdepunktet var ligeren.
"Her kommer ligeren Sudan."
"I den gamle by Singapore, som var kendt som løvenes by…"
For længe siden, uden for den gamle by Singapore,
som var kendt som "løvernes by," talte man om kæmpestore brune dyr!
Dette enorme væsen, du ser for dig her.
Vi skulle dele butikkens fortjeneste 50/50.
Man får et billede med tigeren, og går forbi merchandiseboden.
Der kan du købe en T-shirt eller en paraply med en tiger på.
Det var mit sted, du ved, gavebutikken.
Man tjente aldrig nok. Jeg opgav en masse lort.
Men pengene går til at hjælpe dyr.
Jeg elsker dyr, og bevaringsarbejde er ekstremt vigtigt.
Vores dyretrænere har dedikeret deres liv til at passe og bevare dyrene.
Vi føler, det er vores ansvar at dele det, vi har lært med jer.
Vi tog en rundtur fra 9:30 til 13:30.
Og de tjente 25,000 dollars.
Det handler om at redde dyrelivet.
Og alt, vi sælger og fremmer, hjælper til dyrenes beskyttelse.
Det vil folk købe.
Doc Antle lærte ham, at hvis han giver lidt til bevaring,
så vil folk sige, "Hej, fyrens hjerte er rent."
Og donere mere.
Mød dr. Bhagavan Antle, grundlægger og leder af Rare Species Fund.
Rare Species Fund er en græsrodsorganisation der yder…
Dette handler ikke om dyrebeskyttelse.
Det handler om at tjene stadig flere penge.
Hvad kan vi ellers sælge til folk?
Det er døren til en af de pygmækonger, der var…
Det lød forkert.
Vi ser denne flotte dør, der er lavet af pygmæer.
Og man kan se noget af den utrolige mængde udstyr, vi har bragt ud.
Jeg har bidraget med millioner af dollars til bevaring, som alle kan spores.
Vi har set på Doc Antles Rare Species Fund, og det er løgn.
Mange af pengene går bare tilbage til hans eget anlæg
og han hævder, at det er dyrebeskyttelse.
Virksomheder bruger en bedragerisk praksis, kaldet "grønvaskning,"
for at overbevise kunderne om,
at deres tjenester er miljøvenlige.
Midler, der samles her i USA,
sendes til projekter i Afrika, Indonesien, Sydamerika
for at beskytte dyrene der.
Vi har aldrig lavet bevaringsarbejde uden for USA.
Vi tog bare på ferier for at se dyr i naturen.
Og vi tog tigre med til Thailand, så de kunne udvikle avlsprogrammer.
Vi tog til Samutprakan Crocodile Farm and Zoo.
Det var som en zoo fra fortiden.
Bhagavan arbejdede for at få sine tigre ind i Thailand
og sagde "Vi skal skabe en ny blodlinje i naturen."
"Tigre bor i Thailand, vi sender dem tilbage, hvor de kommer fra."
Vi lærte faktisk kun de ansatte at tage billeder med tigerunger.
Der var en chimpanse, der tiggede cigaretter,
fordi han var blevet afhængig af cigaretter fra folk.
Og det reklamerede de for. Det handlede ikke om bevaring.
At tale om bevaringsprogrammer i Asien eller Afrika er meget imponerende.
Ikke også? For propaganda.
Hvis du lader folk komme ind og se, hvad der foregår bag kulisserne,
så forsvinder drømmen.
Hvis der var et bur på et billede, sagde han,
"Brug det ikke."
Han kunne ikke lide, at folk så, at dyrene sad i bure.
Herfra er det bare tigerland.
Der, vi interviewede før, var ret godt. Lyst og stille.
Hvis du synes.
-Det er godt. -Bare ingen bure.
Kattene i burene gik hvileløst rundt.
Der var intet andet for dem at lave,
så de gik bare rundt indtil jorden var blodig.
De havde blodige huller i deres poter.
Og når jeg nævnte det, sagde de blot,
"Så skyl det væk."
Vi skyllede bare blodet væk hver dag.
Elefanten, måske et af de mest sociale dyr der findes,
med den største hjerne i dyreriget?
Hun står helt alene hver dag.
Jeg er flov over at sige, at jeg ikke så, det var forkert.
Jeg skulle hente en frossen vagtel fra fryseren
for at fodre rovfuglene,
og da jeg åbnede fryseren, var den er fuld af tigerunger.
Jeg fik at vide, at de var dødfødte.
Men tigrene var sunde.
Vi oplevede ikke hele kuld, der var dødfødte.
Men når man så noget, der virkede forkert,
gav han dig en god forklaring, som man troede på.
Du accepterede det, for ellers
måtte du indse, at du er involveret i de forfærdelige ting.
Sådan, se kameraet. Se på kameraet.
Vi er en åben bog, vi har et fabelagtigt anlæg
med et hidtil uset kvalitetsmiljø for dyrene.
Og der er intet at se her, bortset fra det store arbejde, vi kan udføre
på grund af succes, forståelse, utroligt hårdt arbejde,
og et hold mennesker, der gør det til deres liv.
Jeg har det skidt med,
at jeg sagde til Julie, at det var et fantastisk sted.
At det var et paradis for dyreelskere.
Det er ikke et paradis. Det er det modsatte.
Hvordan reagerede Doc, da han fandt ud af, at I var sammen?
Det var mærkeligt, for han var okay med, at hun boede hos mig.
Hvilket var uhørt på anlægget.
Men samtidig med at han støttede mig, gjorde han hendes liv…
Helvede.
…så elendigt.
Alle var imod mig.
Jeg skammede mig over det, så jeg talte med ham på hendes vegne.
Jeg husker, at jeg græd.
Her stod jeg, en voksen mand, fra den israelske hær,
og jeg græd, fordi jeg elsker den pige.
Hvorfor behandler I hende sådan?
Han løj for folk, og fortalte historier om andre
fordi han ville være den eneste, som vi følte, vi kunne komme til.
Doc sagde, at Julie er skør, at hun lyver,
og at jeg skulle se det, og at jeg spildte min tid.
En del af mig tænkte, "Er hun faktisk skør?"
Og jeg ledte efter grunde, "Er hun? Er hun virkelig?"
Nej, hun er ikke.
Jeg fortryder det ikke, for her er vi.
-Nemlig. -Sytten år senere.
Men en del af mig føler sig lidt skyldig.
Tør dem mere af.
Ryster de?
Ikke endnu.
Nogle gange er din fantasi om,
hvordan livet bliver, bedre end virkeligheden.
Jeg var altid uafhængig og oprørsk.
Og ærligt talt tror jeg, at Bhagavan anerkendte
og værdsatte dette i mig, og det gav bagslag.
De begyndte at få problemer.
Bhagavan var jo meget kontrollerende.
Hun var teenager og ville eksperimentere med ting.
Når vi var ude og tage billeder, eller optage film,
ville han ofte lade mig være med.
Jeg blev tilbudt et par muligheder for at være model uden dyrene,
og det tillod han ikke, og jeg var enormt skuffet.
Hun begyndte at spille op, gjorde ikke hvad han sagde,
og tog bilen, når hun ville.
Vi var teenagepiger.
Jeg ville have mit kørekort,
hvilket er et normalt overgangsritual for en på min alder.
Der var altid en undskyldning for,
hvorfor ikke kunne få det, eller hvorfor vi ikke kunne øve os i at køre.
Jeg tog mit falske ID
og tog ud og fik et kørekort alligevel.
Han var ekstremt vred over det.
Jeg indså, at det ikke handlede om sikkerhed, men om kontrol.
Han håbede, at han kunne tage denne unge pige, og forme hende,
og så ville hun vaske op og gøre rent.
Han kendte ikke min datter. Det var ikke en del af hendes plan.
Efter vi blev gift,
havde han betroet mig, at han var tiltrukket af mig, da jeg var yngre.
Siden jeg var 11.
Det gjorde mig ekstremt utilpas
og ændrede dynamikken i vores forhold.
Jeg så tingene mere for det, de var,
og det gjorde mig utilpas,
og jeg ville ikke længere være hans kone eller hans elskerinde.
Åh nej. Og din kone lader… adr!
Og din kone lader dig kysse hende, når du kommer hjem?
Han tog ud og optrådte. Jeg ville ikke med.
Det begyndte at være okay med ham, for jeg tror, han trak Dawn i land.
Det er Shankar, en toårig mand.
Radha gjorde noget fantastisk.
Jeg var så stolt af hende.
Hun var 17, da hun forlod ham.
Hun ventede på, at han skulle på et job med Dawn,
så de var væk fra huset.
Og jeg fik et opkald, og hun sagde, "Jeg forlader ham."
"Jeg kommer derud. Min veninde og jeg kører."
Og jeg sagde, "Okay. Fint, kom bare!"
Det første, jeg gjorde, var at gå i banken
og lukke vores konti og tage alle de penge, der var.
Det var ikke et stort beløb, men det var nok til at finansiere flugten.
Min veninde og jeg kørte derhen.
Jeg parkerede så tæt på som muligt, og plyndrede stedet
for alle mine personlige ting,
og for alt, hvad jeg i øvrigt kunne finde af værdi.
Det var ikke for at beholde tingene. De var for at have noget på ham.
Jeg havde set ham slå op før.
Jeg havde brug for noget at forhandle med.
I natbordet lå en anden kvindes parfume.
Og der var også en vibrator, som ikke var der før.
Så i færd med at flygte, og jeg indrømmer, det var lidt småligt,
så tog jeg alt det andet tøj i skabet,
og jeg hældte parfume ud over,
og jeg tog vibratoren frem, tændte den, og smed den på sengen.
Og jeg husker, da jeg kørte væk,
da vi nåede langt nok væk, at jeg tænkte,
"Gud, lad der være batteri nok til,
at når han kommer hjem, og ser
at jeg har taget alt,
at den stadig kører i sengen."
Min veninde og jeg skiftedes til at køre fra Virginia til Californien,
og vi var så pumpede af adrenalin og så bange,
at vi kørte alt hvad vi kunne, hele vejen derned.
Vi kørte fra Virginia til Californien på en vild rekordtid,
så da jeg kom til Californien, ringede jeg til Bhagavan,
og han sagde "Hvor er du?"
Jeg sagde, "Jeg er i Californien." Han sagde, "Umuligt."
Jeg ventede bare, til han fik kreditkortkvitteringerne.
Hun stoppede ikke engang. Hun kørte helt til Californien.
Det var meget modigt! Så modigt af hende.
Det har jeg altid beundret.
Hun var en af de eneste kvinder, der fik Bhagavan ned med nakken,
så jeg var meget stolt.
Hej missekat, Radha.
Katteelskere elsker dig! Helt og aldeles.
Du er en fantastisk tigerdronning.
Jeg tror, der måske var en side af ham,
som på en måde var stolt af mig.
Alt i alt føler jeg, at han var meget bedre mod mig
end mange andre kvinder.
Ja.
Hun var meget stærkere end mig,
men da jeg blev gravid med Tilakam, reddede det mig faktisk.
For af en eller anden grund kunne jeg tolerere misbrug og løgn
og psykologisk manipulation for mig selv.
Men jeg indså, at mit barn ikke skulle opleve det.
Jeg ønskede ikke, at mit barn
skulle være hos en, der ville røre et andet menneske i vrede.
Han sagde, "Hvis du går, dræber jeg dig."
Det sagde han hele tiden.
Han ville ikke acceptere nogle,
der kendte hans hemmeligheder.
Jeg havde altid en fornemmelse af, at han sagtens kunne dræbe.
Mark Toppings død var meget mistænkelig.
Det var meget bekvemt. Lad os sige det sådan.
Jeg afslog dette interview mange gange.
Og jeg afviste det, fordi jeg
har brugt hele mit liv på at glemme de mennesker.
Men pludselig gik det op for mig, at jeg skyldte Mark dette,
og at nogen måtte tale for ham og være hans stemme,
for han kan ikke tale for sig selv.
Jeg fik en sms, "Åh, gud. Ring med det samme."
"Har du set Tiger King?" Jeg sagde, "Nej. Hvad mener du?"
"Hvad er det?"
Jeg startede den og begyndte at lede efter Mark,
og 31 minutter og 52 sekunder inde i afsnit et,
er der to tigre i badet og Bhagavan.
Og en af tigrene hopper ud,
og der er han, der er Mark,
i et kort sekund, og griber tigeren der hopper ud.
Det var dejligt at se min ven på film efter alle de år.
Jeg genkendte ham med det samme, og han var kun i profil.
Forestil dig, at en, der var din ven
og som du holdt af, at se det efter…
Du må forstå, at det er 32 år siden, han døde.
Se, mor, jeg kan flyde på vandet!
Vi kendte aldrig hele historien om den dag.
Hvad der skete.
Jeg tror, jeg håbede, du kunne finde ud af det.
De havde skændtes natten før, og dagen efter er Bhagavan rystet.
Man kan se, at noget er helt forkert.
Jeg sagde, "Hvad er der?"
Og han sagde, Mark gled og faldt af klipperne,
og slog hovedet på stenene nedenunder og døde på stedet.
Jeg følte, at han ikke fortalte mig sandheden,
og det har gået mig på i 30 år.
Siden den dag den mand døde, har jeg sagt,
"Det lyder underligt. Hvad skete der med ham?"
Vi har en anden…
Tekster af: Hans Martin Jensen