- Hej, mamma. - Hej, vännen.
Tack för att jag får vara här. Jag uppskattar det.
Hur mår du?
Jösses. Allt är en enda röra.
Du vet, med byggarna och Robert.
Är Robert i USA igen?
Ja. Han är i USA igen.
Vill du ha nåt att äta?
Nej tack. Jag är inte hungrig, utan en aning illamående.
Klockan är nästan åtta. Du borde äta nåt.
Nej, jag börjar få migrän.
Går det bra om jag... Kan jag lägga mig ett tag?
Jag brukade också ha huvudvärk i din ålder.
Ja.
Din mor lider av demens.
Hon har inte längre en linjär uppfattning om tid och rum.
Du känner den där speciella blandningen av odörer,
och den fejkade blomdoften som ska dölja dem.
Lukten av en gammal människas hem.
Du minns inte när du senast sov på din mors säng.
Samma säng där din far sov tidigare.
Du tänker att om du lyckas sova, kan du också tänka klarare.
Kanske börja få rätsida på vad som händer i ditt liv.
Tack, mamma.
Tommy, Justins tidigare elev, hjälpte mig att föra Jonathan tillbaka.
Han förklarade att bara gamla använder Facebook,
så vi använde Instagram.
...men inget händer.
Använd bildskärmen. Det där är tangentbordet. Pekskärm.
Jag förstår.
Fotona verkade gamla, men jag har filtrerat lite.
De ser bra ut, tycker jag.
Fantastiskt.
Tack. Vi borde lägga till lite om hans favoritmusik.
Vad han lyssnar på? Vet du?
Nej. Kanske Kylie Minogue.
Jaha, Kylie. Ja. Sexig.
Vi bör lägga till annat med.
Typ Drake och Tyler, The Creator.
Post Malone. Såna saker.
Jag skickar honom några av mina postningar.
Gärna. Böcker, då?
Böcker?
Han är 18, så jag tänkte mig Demian.
Hermann Hesse.
Jaha. Dem känner jag inte till.
Kanske Harry Potter,
men själv skulle jag inte lägga ut nåt om böcker.
Du vet bäst.
Ja.
Vi borde jobba på några av de här kommentarerna.
Jag lät Jonathan förbli tonåring.
Han är evigt ung, alltid på sitt sabbatsår,
ska snart börja på universitet.
Nu har vår son en framtid.
Robert är svartsjuk på den döde unge mannen
som hade en affär med hans fru och räddade hans barn.
Han undrar hur många gånger Catherine har tänkt på tonåringen
när hon har varit med honom.
Hur många gånger har hon jämfört sexet?
Fejkar hon orgasm med honom?
Ibland? Alltid?
Nicholas vet att han borde hjälpa sin pappa att duka undan,
men han vill inte.
Han blir galen om hans pappa fortsätter med sitt glada småprat.
Han vet att det inte blir lätt att vara hos honom...
...men att det är värt det.
Han sparar pengar.
Han vet att hans pappa inte känner lukten av hasch,
men även om han kände det skulle han nog inte säga nåt.
Han vore rädd att bryta deras speciella band.
Han tror att det är nåt problem mellan hans föräldrar.
Tidigare samma kväll tyckte han synd om sin mamma,
och han kan inte minnas att han nånsin gjort det förut.
Att se henne ge sig iväg så där påminde honom om hans barndom,
då hon gjorde resor för jobbet.
Senare, när hon kom hem,
pjoskade hon med honom och berättade hur hon saknat honom.
Han brukade ignorera henne i flera dagar, för det kändes inte äkta.
Natt, natt.
God natt.
Ska du till jobbet imorgon?
Ja.
- Tidigt? - Sent.
Okej, då ses vi till middagen.
Ja.
God natt, då.
God natt.
Hans föräldrar vet inget om honom.
Du studerar din mammas ansikte
och tänker att så kommer hon att se ut som död.
Du är överväldigad av sorg över det som gått förlorat.
Din barndom och ditt eget barns barndom.
Din mors styrka
och din tro att du hade absorberat den styrkan i dig själv,
att din mors kärlek hade gett dig kraft att övervinna allt.
Du vet att din mors namn är Helen,
och att Helen måste ha känt ångest, ensamhet och smärta.
Men du vet det egentligen inte,
för Helen har alltid varit mamma för dig.
Mamma.
Mamma, nåt har hänt.
Jag är inte här på grund av byggarna.
Du minns det säkert inte, men för länge sen...
...faktiskt för cirka tjugo år sen.
För Nick var fem år.
Vi åkte på semester till Italien,
och du vet, jag såg verkligen...
Du berättar för din mor allt du inte har kunnat berätta för Robert.
Alltihop.
Din skam och dina skuldkänslor.
Din mor är tyst hela tiden,
och du undrar om hon kan höra nåt alls,
om det du berättar kommer att smyga sig in i hennes drömmar
och hon minns delar av det.
- Tjena. - Jag söker Elvis.
- Vem är du? - Nicholas. Jag har varit här förut.
Okej.
- Vad ska du ha? - Två påsar.
Fem pund till om du stannar.
Jag får 15, eller hur?
- Jag har ju redan lagt en del. - Kom igen, grabben.
Sätt fart.
Nicholas har bara varit här några gånger tidigare.
Han vill inte att det blir en vana,
och han är säker på att han har det under full kontroll.
Bara lite grann då och då för att slappna av,
men aldrig för mycket.
Du avslöjade allt medan din mor snarkade fridfullt.
Mot slutet kände du dig totalt tömd,
och du gled in i en djup sömn.
Att sätta ord på din historia
var som att peta hårt på en elakartad tumör
som har åsamkat dig stor smärta.
Och även andra, förstår du nu.
Jag gick dit tidigt på morgonen, innan hennes kontor öppnade,
och väntade på att den asiatiska flickan skulle anlända.
Det är nog nånting på gång.
Hon var säkert en underordnad.
Jag hade sett henne gå ut med Catherine Ravenscroft,
uppenbart hedrad av att få äta lunch med henne.
Idag har varit en...
Ursäkta mig. Miss... Ursäkta.
Ursäkta mig. Du...
Du... Du jobbar med Catherine Ravenscroft,
- eller hur? - Ja.
Får jag störa dig en minut?
Du kan lämna paket i receptionen.
Åh, nej, nej. Det här gäller en ganska viktig sak.
Du kan fortsätta. Ditt namn?
Åh, ja.
Förlåt mig.
Mitt namn är Stephen Brigstocke.
Mitt namn är Jisoo Kim.
Följ med en trappa upp, så kan vi prata, mr Brigstocke.
Åh, nej, nej. Jag stannar hellre här.
Okej. Varsågod och sitt.
Tack.
Är det säkert att hon inte kommer snart?
Catherine?
Nej, hon ringde. Hon kommer inte hit idag.
Där har vi henne. Hej, Jisoo? Allt väl?
- Du vet mejlet... - Ja.
...jag ville visa Catherine? Är det klart?
- Ursäktar du oss? - Förlåt.
- Du är mitt uppe i nåt. - Ja.
Allt väl?
- Men det är viktigt. - Jag vet.
Så om du kan fixa det idag?
Äregirighet har en stank som inte går att dölja,
och den var tydlig hos Jisoo Kim.
Hon hade sniffat upp chansen till en jättenyhet
som skulle definiera hennes karriär.
Hon hade tydligen jobbat med Catherine Ravenscroft länge,
för hon testade Catherines trick för att få folk att öppna sig.
Så, vad gäller saken, mr Brigstocke?
Det här är svårt.
Jag kanske inte borde ha kommit.
Du är trygg här.
Du kan prata med mig.
Eller så ger jag dig mitt nummer, så kan du ringa när du vill.
Catherine Ravenscroft har trakasserat mig.
Så tråkigt.
Kan du utveckla det?
Hon riktar hotelser mot mig.
Varför gör hon det?
På grund av det jag skrev.
Vad skrev du, mr Brigstocke?
En bok?
Är du författare, mr Brigstocke?
Nej, men jag måste berätta sanningen för världen.
EN FULLKOMLIG FRÄMLING E. J. PRESTON
Jag gav ut den på eget förlag, under pseudonym.
Jag tog med exemplar för dig och er personal.
Världen behöver få veta vem Catherine Ravenscroft egentligen är.
Hon försöker hindra mig från att distribuera boken.
Så hemskt.
Så tråkigt att höra.
Hon lämnar hotfulla meddelanden på min telefonsvarare.
Men varför försöker Catherine hindra att din bok blir känd?
För att den berättar vad som hände för många år sen.
Och vad hände för många år sen? Kan du berätta?
Han hade en affär med nån, och när han besvärade henne...
...lät hon honom dö.
Så hemskt.
- Men hur... - Jag borde gå. Hon...
Tänk om hon...
Hon...
Allt står där, i boken.
- Vänta. - Jag måste verkligen gå. Adjö.
Kan du inte berätta? Mr Brigstocke? Stephen?
Så delikat, förutsägbart och patetiskt det var
att se Catherine Ravenscrofts närmaste allierade och beundrare så ivriga
att vända sig mot henne om de fick en ursäkt.
Ditt huvud spelar upp dina nattliga bekännelser inför din mor.
Du undrar om nåt av det du sa gick fram.
På morgonen sa din mor ingenting,
och du är rörd av tanken att hon vet och inte dömer dig.
Nicholas hade planerat att vakna och klä sig
medan hans far gick ner för att laga frukost.
Han kunde inte vakna.
Men det spelar ingen roll.
Han vet att om hans pappa frågar,
hittar han på en historia och hans pappa kommer att tro den.
- Hallå. - Nicholas. Hej, hur mår du?
Bra. Vad vill du?
Jag var just ute på nätet och såg att de ger ut en bok
med de där serierna du brukade läsa.
Minns du? Hellboy?
Jag undrar om du vill att jag köper ett ex?
- Nä. - Är du säker?
Den ser faktiskt väldigt cool ut.
Vill inte ha den. Jag är upptagen, måste gå.
Ja, jag vet att du är upptagen.
Okej, hej då.
- Ursäkta. Nick. Vänta. - Vad är det?
Minns du att vi var på semester i Italien
- när du var liten? - Vänta.
SANT
- Vadå? - Ja, ingen fara.
Minns du att
vi var på semester i Italien när du var liten?
- Nä. - Du var fem år eller så.
- Minns du inte? - Nej.
Du hade en uppblåsbar båt, du vet,
- och dina favoritbadbyxor. - Fan.
Kan du och pappa sluta tjata om den?
Så, har pappa pratat med dig om den, raring?
Jag har inte tid med det här. Jag har viktiga saker att göra. Hej då.
Ja, jag vet. Förlåt, vänn...
Ursäkta.
FÖLJER DIG SE PROFIL
FÖLJ TILLBAKA
FÖLJER MEDDELANDE
JAG GILLAR DIN STREAM
Vid plinget, stannade nästan mitt hjärta.
Jag hade aldrig fått ett meddelande förut.
Fisken hade svalt betet.
Den hade svalt det med hull och hår.
Jag skulle slå till försiktigt, mycket försiktigt.
Jag har aldrig förstått den nya generationens fixering vid
att reducera ord till initialer.
T = TACK
Lyckligtvis hade Tommy lämnat en ordlista med termer.
Han sa också att jag inte skulle använda punkt,
komman eller frågetecken.
JAG HATAR OCKSÅ PEANUTS M&M
LÄST JUST NU
AHAHAH HEMSKA
DU ÅKTE TILL KALIFORNIEN SÅG FOTONA
Rest.
JAPP REST I USA
Nicholas hade aldrig rest i USA.
Två år tidigare
hade hans far rest till Los Angeles för en konferens om människorättslagar,
och tagit honom med sig.
De tillbringade fem dagar där
och besökte Universal Studios och Disneyland.
BILRESA?
J
SNYGGA TJEJER?
Nicholas tycker om känslan av respekt och beundran
som han får från den unge främlingen han just träffat på nätet.
God morgon, Jodie.
God morgon.
Hej.
Cathy, vi behöver prata.
Ja, visst.
Stephen Brigstocke kom hit.
Han tog med böckerna.
- Va? Var han här? - Den här boken.
Grejen är att Jisoo kom till mig, för hon var villrådig.
Hon sa att du hade bett henne
- att släppa storyn om mr Brigstocke. - Ja.
Jag undrar bara varför du så gärna ville det.
Det har inget med dig att göra.
Jo, jag anser det.
Jag önskar att det inte var så,
men när en underställd kommer till mig och ber om råd,
blir det min angelägenhet.
En underställd, Simon? Kom igen.
Du sa till Jisoo att han var en pedofil,
- och bad henne att spåra upp honom. - Jag...
När hon hade gjort det, sa du åt henne att glömma saken.
Jag undrar bara varför du gjorde så.
Jag behöver inte förklara mig för dig eller Jisoo.
Det är en personlig fråga,
som inte har det minsta att göra med arbetet.
Så varför bad du mig att hitta hans adress och telefonnummer?
- Jag behöver inte förklara mig för dig. - Jo.
Okej. Så här är det. Jag vet inte vad som står i boken.
Jag har inte hunnit läsa den än,
men en man du undersöker som varande en pedofil
kommer hit med en bok som han har skrivit,
och han säger till Jisoo att du ingår i storyn,
att du finns med i boken,
att du ofredat och hotat honom.
Vad står det i boken?
- Jisoo... - Nåt slags bekännelse?
- Du ljuger. - Va?
Jag sa aldrig att han var en pedofil.
- Jag frågade dig... - Nej! Du rättade mig inte.
...kontaktuppgifter på Stephen Brigstocke...
- Lugn. - Så jag ljuger?
...inget mer. Beklagar, jag bad dig för att jag litade på dig.
Sluta anklaga Jisoo. Hon behöver inte försvara sig.
Du njuter visst av det här.
Jag menar, vi kunde ha haft det här samtalet i mötesrummet,
men du ville att alla skulle se denna charad.
- Cathy... - Catherine, tack.
Detta är en situation som du har skapat.
- Du har inte varit uppriktig mot oss. - Jaha.
Och det oroar mig.
Det äventyrar ryktet
- för oss alla. - Ja!
Företagets grund är dess integritet.
Vem tror du att du är?
Mr Brigstocke kom till oss för att han var rädd.
Du ljög för Jisoo.
Du använde henne för att få hans uppgifter,
lämnade hotfulla meddelanden på hans telefonsvarare.
- Cathy... - Rör mig inte.
Det är han som förföljer mig, förstått?
Det är han som hotar mig.
Om han hotar dig, varför inte gå till polisen?
För att det är en privatsak. Kan du inte fatta det?
Okej. Hör på. Försök vara lugn och...
Våga inte säga åt mig att vara lugn!
Du har ingen rätt
- att fråga ut mig. - Lyssna.
- Cathy... Lyssna. - Nej!
- Frågar jag om ditt privatliv? - Det är oviktigt.
- Nej. Vilka droger du tar? - Sluta!
Vilka sajter du är ute på?
- Du är upprörd. - Ja, det är jag.
Men jag tror att vad du än döljer,
är det bättre att du lägger korten på bordet.
Rör mig inte!
Jävlar!
Det där borde du inte ha gjort.
Cathy, vad har du att säga om det här?
Att... du bad om det.
Och jag heter Catherine!
Du är så rökt, Catherine!
- Gick det bra, Simon? - Ja.
- Hon gav sig på honom. - Absolut.
Vilken psykopat.
- Se var du går. - Förlåt.
Nicholas hade chattat med Jonathan större delen av dagen.
Han var ivrig att prata och ge råd,
och han trodde att Jonathan ivrigt lyssnade på varje ord.
Det var rörande att se hur han öppnade sig för honom.
Stackars idiot.
Rabbla om sina prövningar för en sex år yngre pojke,
som hade varit död i nära 20 år.
Mina år som lärare hade lärt mig
att känna igen pojkar som var djupt emotionellt störda.
Det fanns en tid då jag kunde ha känt något för den pojken.
En gång i tiden hade jag kanske även försökt hjälpa honom.
Men Nicholas var inte en pojke.
Han var en 25-årig man.
Och hur han än skröt för mitt 19-åriga jag,
kunde han inte dölja sin skälvande, krympande själ
från en man med min erfarenhet.
Han var desperat. Desperat att tala.
Det var dags att börja hala in reven.
Jag började låta honom vänta på mig.
Bara tio minuter eller så, för att hålla honom ivrig.
...rör mig inte.
MARK NÄMNDE DIG OMG WTF?
Det där borde du inte ha gjort.
MELVIN NÄMNDE DIG VILKEN MARDRÖM
Vad vill du att jag ska säga?
Du bad om det.
Du vet att ditt rykte står på spel.
I många år var din trovärdighet din största tillgång.
Nu riskerar du att bli utskämd offentligt.
Du blir aldrig mer den person de trodde att du var.
Men för dig just nu
är det enda viktiga att skydda Nicholas,
att hålla honom utanför situationen.
HALLÅ VAR E DU
Nicholas har gett Jonathan sin fulla uppmärksamhet.
Han tror att denne är en ungdom som ser upp till honom
och lyssnar ivrigt på varje ord.
De har mycket gemensamt, trots åldersskillnaden.
Jonathan har också läst den enda bok Nicholas har tagit upp på åratal.
FÖRLÅT MAMMA VAR JOBBIG MED UNI
UNI FÖR LOSERS
DD
LIVET ÄR FÖR KORT ATT KASTA BORT
SE VÄRLDEN. PRÖVA IBIZA BÄSTA TJEJERNA
Varför?
GÅR TOPLESS
Ha, ha, ha.
JAG LÄSTE OM KAPITLEN I BOKEN DU TALADE OM.
Vad tycker du?
LITE MESIGT KOLLA IN DET HÄR
BÄTTRE ÄN DEN JÄVLA BOKEN
HARU KNULLAT MÅNGA TJEJER
EN DEL
Okej.
Hallå? Mr Brigstocke?
Öppna är du snäll. Det är Catherine Ravenscroft.
Öppna är du snäll.
Vi behöver prata.
Snälla. Jag vet att du är hemma.
Min man har lämnat mig och jag mister nog jobbet.
Du har vunnit. Hör du mig? Du har vunnit.
Du kan åtminstone se mig i ögonen och lyssna på vad jag har att säga.
Stephen.
Var snäll och öppna.
Jag vet att du är där.
Du måste lyssna på mig.
Jag har rätt att bli hörd.
Det här måste få ett slut.
Inget du gör mot mig och min familj kan ge dig din son tillbaka.
Du har ringt 020 7946 0534.
Varken Stephen eller Nancy kan svara just nu,
men lämna gärna ett meddelande
med datum, klockslag och ditt telefonnummer,
ska vi försöka återkomma.
Ha en bra dag.
- Ja, det är jag. - Ja, det är jag.
- Jag vill prata om Jonathan. - Jag vill prata om Jonathan.
- Du har mitt nummer. - Du har mitt nummer.
- Så ring mig... - Så ring mig.
...och prata den här gången.
Hon ville att jag skulle lyssna.
Hon ville prata.
Hon hade nåt att säga, påstod hon.
Nåja, det var för sent för det.
Men ormen slingrade sig närmare.
Det var dags att avsluta det snyggt.
Nu skulle fångsten dras upp. Dags för sista stöten.
VAR ERU?
Den stackars idioten hade öppnat sitt hjärta för Jonathan,
men det var jag som marscherade in.
HÄR E JA
VAD GJORDE DU
MINNS DU BOKEN?
RUNKADE DU?
Det krävdes inte mycket för att få detta ynkliga exemplar över gränsen.
Jag behövde bara föda hans mörker och leda honom bortom all återvändo...
...och sen lämna honom där, vid avgrundens rand.
MINNS DU
...hur mamman lämnade sitt barn ensam i havet?
EN LITEN POJKE SOM INTE KUNDE SIMMA?
ANSLUT LADDARE! ÅTERSTÅR 5 %
HON SOV DEN KÅTA SLYNAN
VARFÖR HJÄLPTE HON INTE SITT BARN?
HORA
Hon ville inte att Jonathan skulle riskera livet.
HORAN VILLE HA MER KUK
Var hennes lusta för Jonathan
större än kärleken till hennes barn?
JA HATAR DEN JÄVLA HORAN
Vad i helvete?
WTF
HUR FICK DU TAG I FOTOT
MINNS DU DEN
...unge mannen som räddade pojken i boken?
JONATHAN
JA. JONATHAN.
JONATHAN BRIGSTOCKE. OCH HAN DOG.
OK SÅ?
TILL MINNE AV
EN FULLKOMLIG FRÄMLING SOM DOG FÖR ATT RÄDDA DITT LIV.
DET ÄR DU. FÖRSTÅR INTE
ÄR DU TRÖG?
JONATHAN DOG FÖR LÄNGE SEN.
DU ÄR POJKEN HAN RÄDDADE.
DU SKRÄMMER MIG
Jag ska skicka några foton.
Jämför dem med sidorna...
183-261
...i En fullkomlig främling.
Nu fanns ingen återvändo.
Jag hade bestämt mig.
Det var oundvikligt att han kände igen henne eller sig själv.
Inget barn borde behöva se sin mor så där.
Men det måste göras.
"KRAMA BRÖSTVÅRTAN MELLAN FINGARNA."
HON KRAMADE SIN BRÖSTVÅRTA.
KVINNAN, HORAN, ÄR DIN MOR.
JONATHAN DOG FÖR ATT HAN FÖRSÖKTE RÄDDA DIG.
UPPENBARLIGEN ÄLSKADE DIN MAMMA DIG ALDRIG.
Helvete.
Det kändes som att stoppa en kattunge i en säck
och slänga den i en flod.
Jag kunde höra jamandet,
men jag kunde inget göra för att rädda den.
Det var upp till honom om han skulle överleva.
Jag kunde ha stannat i köket och väntat på svar,
men jag måste gå.
Jag hade en viktig middag som väntade.
Såja. Utmärkt. Bra.
- Hej, Catherine. - Hej, Aleena.
- Såja. Under nu. - Mår du bra, mamma?
Du är dyblöt.
- Ja. - Bättre så, eller hur?
- Den här mattan behöver en riktig... - Jag med.
Vet du vad du behöver, Catherine?
En varm mugg kaffe. Jag fixar en mugg kaffe
- eller te. - Nej, jag gör det.
Vill du ha te eller kaffe?
- Där har vi honom. - Ja.
Helen, nog gillar du honom?
Det är väl den årstiden.
PERSONALAVDELNINGEN KAN VI PRATA?
MISSAT SAMTAL
Bilderna där hans mor har sex med en 19-årig pojke
oroar Nicholas djupt.
Men den bild som stör honom mest
är den av den rödgula jollen som flyter vid horisonten.
Jag hatar dig, tamejfan!
Han vet att han blev räddad när han borde ha gått förlorad.
Han föreställer sig en annan historia för sin mor.
Där en tragisk hjältinna mister sitt enda barn i en olycka till havs.
Hon skulle ha hämtat sig helt från den förlusten.
Hon hade spelat den rollen väl.
Den hade passat henne bättre än att vara mor
till en lågmäld, lat, underpresterande, värdelös skit.
Hallå!
Nicholas.
Mår du bra?
Jadå.
Snygga till dig, kompis.
Robert Ravenscroft hade blivit efterhängsen
och lämnar meddelanden på sajten för En fullkomlig främling.
Han var ivrig att ta igen förlorad tid, ivrig att träffa oss.
Han trodde att vi fortfarande var vi.
Fortfarande mr och mrs Brigstocke.
Först var jag ointresserad av att träffa honom,
men så insåg jag att jag kunde köra in kniven djupare,
vrida om den i såret.
Stället ångade av affärsmän och politiker.
Mr Brigstocke, förlåt att jag är försenad.
Det är ett nöje.
Jag ber om ursäkt.
Nej. Det är inte ert fel.
Det är reumatism.
Det var bra så länge det varade.
Tack så mycket för att ni kom.
Jag hoppades att mrs Brigstocke skulle vara med.
Min fru dog tyvärr för ett antal år sen, mr Ravenscroft.
Jag beklagar verkligen.
Kan vi lägga bort titlarna?
Ursäkta, mina herrar. Ett glas champagne? Kir Royale?
Jag har läst boken och jag...
Jag vill säga tydligt att min frus uppförande var eländigt.
Absolut eländigt.
Jonathan var vårt enda barn.
Nancy hämtade sig aldrig efter den förlusten.
Hemskt.
Det enda Nancy begärde var att få möta er son.
För att se att vår sons offer hade en mening,
att er lilla pojke skulle få andas och växa.
Din fru tillät det inte.
Hon hotade min Nancy om hon försökte ta kontakt igen.
Bara för att vara tydlig,
jag anser att min frus handlingar, både då och nu,
är absolut oförlåtliga.
Det står klart för mig att hon betedde sig skamligt och grymt,
och du bör veta att vi inte längre lever ihop.
Så tråkigt att höra. Jag...
Och jag är ledsen för den smärta och chock
som jag orsakade genom att sända er boken och fotona.
Var inte det. Jag är lättad att äntligen veta sanningen.
Det har gått så många år.
Nåja...
Tack, mr Ravenscroft.
Det enda...
Det enda jag vill nu... Det enda jag hoppas på är...
...nåt slags försoning, nåt slags förlåtelse,
för Nicholas och min räkning.
Du förstår, liksom du och din familj,
har även vi lidit av min frus avskyvärda grymhet.
Självklart, mr Ravenscroft.
Tack.
Självklart.
Han är en ömkansvärd stackars man.
Han var nog väl medveten om
att han bara är en bifigur i historien.
Nu har han vänt sig mot sin egen fru.
Nick?
Nicholas, raring, vad är det?
Nicholas.
Nick, säg nåt.
Var är du?
Helvete.
Jösses.
Välkommen till meddelandeservicen hos O2.
Personen du söker...
Gode Gud. Gör inte det här mot mig.
Välkommen till meddelandeservicen hos O2.
Personen du söker kan tyvärr...
Jag hatar dig! Din förb...
MAMMA RINGER
Nicholas vill inte röra på sig.
Han vill bara sluta ögonen.
Han vill aldrig lämna den här platsen.
Det är här han vet att han gör sig bäst.
BASERAD PÅ ROMANEN AV RENÉE KNIGHT
Undertexter: Bengt-Ove Andersson