- Hej, mor. - Hej, min snut.
Tak, fordi jeg må bo her. Det er pænt af dig.
Hvordan har du det?
Det hele er en værre redelighed.
Med håndværkerne og Robert.
Er Robert i USA igen?
Ja, Han er i USA igen.
Vil du have noget at spise?
Nej tak. Jeg er ikke så sulten. Jeg er faktisk lidt sløj.
Klokken er næsten otte. Du må da spise noget.
Nej, jeg tror, jeg har migræne. Må jeg lægge mig lidt?
Jeg fik også hovedpine, da jeg var på din alder.
Ja.
Din mor lider af demens.
Hun har mistet ethvert begreb om tids og rums sammenhæng.
Du fornemmer en besynderlig forening af lugte
og de falske blomsterdufte, der skal dække over dem.
Lugten af et gammelt menneskes hjem.
Du kan ikke huske, hvornår du sidst har sovet i din mors seng.
Den seng, din far engang sov i.
Du tror, at hvis du får sovet, vil du måske kunne tænke klarere.
Måske få lidt styr på, hvad der foregår i dit liv.
Tak, mor.
Tommy, Justins gamle elev, hjalp med at gøre Jonathan levende igen.
Han forklarede mig, at Facebook kun bruges af gamle mennesker,
så vi brugte Instagram.
- ...men der sker ikke noget. - Brug skærmen. Touchscreen.
Aha.
Billederne så gamle ud, men jeg har brugt filtre. Nu er de fine.
Imponerende.
Tak. Vi skal lave nogle opslag om hans yndlingsmusik, synes jeg.
Ved du, hvad han hører?
Nej, det ved jeg ikke. Måske Kylie Minogue.
Kylie. Ja. Sexet.
Vi sætter også noget andet på. Såsom Drake og Tyler, the Creator.
Post Malone. Den slags.
Jeg sender nogle af mine opslag videre til ham.
Gerne. Hvad med bøger?
Bøger?
Han er 18, så jeg havde tænkt på Demian.
- Hermann Hesse. - Ja, dem kender jeg ikke.
Måske Harry Potter, men personligt ville jeg ikke lave opslag om bøger.
- Du er eksperten. - Ja.
Nu må vi arbejde på kommentarerne.
Jeg har bevaret Jonathan som teenager.
Han er evigt ung. For evigt i gang med sit sabbatår
inden starten på universitetet.
Nu har vores søn en fremtid.
Robert er jaloux på den afdøde unge mand,
der havde en affære med hans kone og reddede hans barn.
Han spekulerer på, hvor mange gange Catherine har tænkt på drengen,
mens hun har været sammen med ham.
Hvor mange gange har hun sammenlignet med deres sexliv?
Simulerer hun sammen med ham?
Nogle gange? Altid?
Nicholas ved godt, at han burde hjælpe sin far med opvasken,
men han gider ikke.
Han bliver sindssyg, hvis hans far fortsætter den muntre sludder.
Han ved, at det ikke bliver let at bo hos ham...
...men at det er det værd. Han sparer penge.
Han ved, at hans far ikke kan lugte røgen, der siver ned.
Selv hvis han kunne, ville han næppe sige noget.
Hans far ville være bange for at bryde det særlige bånd mellem dem.
Han kan regne ud, at der må foregå noget mellem hans forældre.
Tidligere på aftenen havde han ondt af sin mor.
Han kan ikke huske, han nogensinde har haft ondt af hende før.
Da hun tog af sted på den måde, mindede det ham om hans barndom,
når hun skulle på arbejdsrejser.
Når hun kom hjem igen,
pylrede hun om ham og sagde, at hun havde savnet ham sådan.
Så ignorerede han hende i dagevis, fordi det aldrig føltes oprigtigt.
Godnat.
- Skal du på arbejde i morgen? - Ja.
- Tidligt? - Sent.
Så ses vi til aftensmaden.
Ja.
- Jamen så godnat. - Godnat.
Hans forældre ved intet om ham.
Du nærstuderer din mors ansigt
og tænker på, at det er sådan, hun vil se ud, når hun er død.
Du overvældes af tristheden over alt det mistede.
Din barndom og dit eget barns barndom.
Din mors styrke og din tro på, at du havde optaget den styrke i dine knogler.
At din mors kærlighed havde givet dig styrke til at overvinde alt.
Du ved, at din mor hedder Helen,
og at Helen må have oplevet kvaler, ensomhed og smerte.
Men du ved ikke rigtig noget om det,
fordi for dig har Helen altid været "mor".
Mor.
Mor, der er sket noget.
Jeg er her ikke på grund af håndværkerne.
Du kan sikkert ikke huske det, men for mange år siden...
Det er faktisk cirka 20 år siden, for Nick var fem.
Vi var på ferie i Italien, og jeg havde virkelig...
Du fortæller din mor alt det, du ikke har kunnet fortælle Robert.
Det hele. Din skam og din dårlige samvittighed.
Imens forholder din mor sig tavs, og du spekulerer på, om hun kan høre noget.
Om det, du fortæller hende, trænger ind i hendes drømme,
så hun kan huske noget af det.
- Yo. - Jeg skal tale med Elvis.
- Hvem er du? - Nicholas. Jeg har været her før.
Godt.
- Hvad skal du have? - To små.
- Hvis du bliver, koster det fem ekstra. - Jeg får 15, ikke?
- Jo, fordi jeg lagde den. - Hold nu op.
Fart på.
Nicholas havde kun været her et par gange før.
Han vil ikke gøre det til en vane,
og han er sikker på, at han har helt styr på det.
Bare lidt indimellem til at dulme nerverne, men aldrig for meget.
Du afslørede alt, mens din mor snorkede fredfyldt.
Til sidst følte du dig drænet, og du faldt i en dyb søvn.
At sætte ord på din historie var som at prikke til kernen i en ondartet svulst,
der havde forvoldt dig så megen smerte.
Nu forstår du, at den også har forvoldt andre smerte.
Jeg ankom tidligt den morgen, før hendes kontor åbnede,
og ventede på den asiatiske pige.
Jeg tror, der foregår noget.
Hun må have været assistent.
Jeg havde set hende gå ud sammen med Catherine Ravenscroft
og virket tydeligt beæret over at være inviteret med til frokost af hende.
Jeg synes, dagen var...
Undskyld mig, frøken.
Undskyld. De arbejder sammen med Catherine Ravenscroft,
- ikke sandt? - Jo.
- Må jeg lige ulejlige Dem et øjeblik? - Pakker kan afleveres i receptionen.
Nej. Det drejer sig om et ganske vigtigt anliggende.
Værsgo. Hvad hedder De?
Ja, undskyld.
Jeg hedder Stephen Brigstocke.
Jeg hedder Jisoo Kim.
Vil De ikke med op, så vi kan tale sammen, mr. Brigstocke?
Nej. Jeg foretrækker at blive her.
Okay. Vil De så ikke sidde ned?
Fint. Er De sikker på, at hun ikke snart er her?
Catherine? Hun ringede. Hun kommer ikke i dag.
Der er hun jo. Går det godt, Jisoo?
- Ja. - Den mail,
du skulle vise Catherine... Har du gjort det?
- Kan du lige vente? - Undskyld. Du er lige midt i noget.
Hejsa. Men det er meget vigtigt. Det vil være fedt, hvis du kan ordne det.
Ambitioner har en stank, der er umulig at skjule,
og Jisoo Kim dunstede af dem.
Hun havde fået færten af en god historie,
som hun kunne skabe sig en karriere på.
Hun havde tydeligvis arbejdet tæt sammen med Catherine Ravenscroft i lang tid,
for hun forsøgte sig med Catherines kneb til at få folk til at åbne sig.
Hvad drejer det sig om, mr. Brigstocke?
Det er svært. Jeg ved ikke, om jeg burde være her.
De er tryg her. De kan tale med mig.
De kan også få mit nummer og ringe til mig når som helst.
Catherine Ravenscroft har chikaneret mig.
Det er jeg ked af, mr. Brigstocke. Vil De uddybe?
Hun bliver ved med at true mig.
Hvorfor truer hun Dem?
På grund af det, jeg har skrevet.
Hvad har De skrevet, mr. Brigstocke?
En bog?
Er De forfatter, mr. Brigstocke?
Nej, men jeg blev nødt til at få sandheden ud i verden.
EN FULDKOMMEN FREMMED
Jeg udgav den selv for mine egne penge. Under pseudonym.
Jeg har eksemplarer med til Dem og Deres ansatte.
Hele verden skal vide, hvem Catherine Ravenscroft i virkeligheden er.
Hun prøver at forhindre mig i at distribuere den.
Det er frygteligt. Det er jeg ked af at høre.
Hun har indtalt truende beskeder på min telefonsvarer.
Men hvorfor forsøger Catherine at forhindre Deres bog i at komme frem?
Fordi den fortæller, hvad der skete for år tilbage.
Hvad skete der for år tilbage, mr. Brigstocke? Kan De fortælle mig det?
Hun havde et forhold til en, og da han blev en klods om benet...
...lod hun ham dø.
- Det er jo forfærdeligt. Men hvordan... - Jeg må af sted. Hun...
Hvad, hvis hun...
Hun... Det står alt sammen i bogen.
- Nej, vent. - Jeg bliver nødt til at gå.
Vil De ikke nok sige det? Mr. Brigstocke! Stephen?
Hvor var det dog herligt forudsigeligt og ynkeligt
at se Catherine Ravenscrofts nærmeste forbundsfæller og beundrere være så ivrige
efter at vende sig mod hende ved den først givne lejlighed.
I hovedet gengiver du din natlige tilståelse til din mor.
Du spekulerer på, om noget af det, du sagde, er trængt ind.
Om morgenen sagde din mor ingenting,
og du bliver bevæget ved tanken om, at hun ved det og ikke dømmer dig.
Nicholas havde tænkt sig at være vågen og i tøjet,
når hans far gik ned til morgenmad.
Han kunne ikke vågne.
Men det er ligegyldigt. Han ved, at hvis hans far spørger,
opdigter han en historie, som han vil tro på.
- Hallo? - Nicholas. Hvordan går det?
Fint. Hvad vil du?
Jeg var lige på nettet, og jeg så, at der bliver udgivet en bog
med alle de der tegneserier, du læste engang. Hellboy?
Skal jeg købe den til dig?
- Næh. - Er du sikker? Den ser ret fed ud.
- Jeg vil ikke have den. Jeg har travlt. - Ja, det ved jeg godt, at du har.
Okay. Farvel.
- Undskyld. Nick, vent lige. - Hvad?
Kan du huske, at vi var på en rejse sammen til Italien,
- da du var lille? - Vent.
PEANUT-M&M'S-FABRIKKEN
Så rigtigt
- Hvad? - Det gør ikke noget.
Kan du ikke huske, at vi var på ferie i Italien, da du var lille?
- Næh. - Du var omkring fem.
- Jeg kan ikke huske det. - Du havde en gummibåd
- og dine yndlingsbadebukser. - Gider du og far glemme den skide tur?
Har far talt med dig om den, min skat?
Jeg har ikke tid til det her. Farvel.
Ja, undskyld...
Undskyld.
FØLGER DIG SE PROFIL
FØLG
FØLGER BESKED
Fedt feed
Da jeg hørte det klinge, sprang mit hjerte et slag over.
Jeg havde aldrig fået en notifikation før.
Fisken havde bidt på. Den kunne ikke modstå maddingen.
Jeg måtte gå diskret til værks. Meget diskret.
Jeg havde aldrig forstået den unge generations trang til
at reducere ord til forkortelser.
Heldigvis efterlod Tommy en ordliste, jeg kunne bruge.
Han sagde også, at jeg skulle holde mig fra punktummer,
kommaer og spørgsmålstegn.
Jeg hader også peanuts-m&m
Det r de værste
du var i californien så billederne
Rejser.
Jep rejser tværs over usa
Nicholas havde aldrig rejst tværs over USA.
To år forinden
skulle hans far til Los Angeles til en konference om menneskerettighedslove
og tog ham med.
De var der i fem dage,
og var i Universal Studios og Disneyland sammen.
lækre tøser?
Nicholas kan godt lide den følelse af respekt og beundring,
han mærker fra den unge fremmede, han lige har mødt på nettet.
Godmorgen, Jodie.
Godmorgen.
Hej.
- Cathy, vi må tale sammen. - Ja, naturligvis.
Stephen Brigstocke var her. Han kom med bøgerne.
- Var han her? - Den her bog.
Jisoo gik til mig, fordi hun ikke vidste, hvad hun skulle gøre.
Hun fortalte, at du bad hende om at droppe historien om mr. Brigstocke.
- Hvorfor ville du så gerne begrave den? - Det har intet med dig at gøre.
Jo, det har det. Jeg ville ønske, det ikke var sådan,
men når en yngre ansat beder mig om et råd, angår det mig.
En yngre ansat, Simon? Helt ærligt.
Du sagde til Jisoo, at han var pædofil,
og bad hende om at opspore ham.
Da hun havde gjort det, bad du hende glemme det hele. Det undrer jeg mig over.
Jeg skylder hverken dig eller Jisoo en forklaring.
Det er et personligt anliggende, som intet har at gøre med arbejdet.
Hvorfor bad du så mig om at skaffe hans adresse og telefonnummer?
- Det behøver jeg ikke forklare dig. - Jo.
Jeg ved ikke, hvad der står i bogen. Jeg har ikke nået at læse den endnu,
men en mand, du efterforskede som pædofil, dukker op her med en bog, han har skrevet,
og fortæller Jisoo, at du indgår i historien,
og at du har chikaneret og truet ham. Hvad står der i bogen? En tilståelse?
- Du lyver. - Hvad?
Jeg sagde aldrig, at han var pædofil.
- Jeg bad dig om... - Nej! Du rettede mig ikke.
...at finde kontaktoplysninger på Brigstocke.
Ikke andet. Jeg bad dig om det, fordi jeg stolede på dig.
Du skal ikke lade det gå ud over Jisoo.
Du nyder det rigtig, ikke? Vi kunne have taget samtalen i mødelokalet,
men du ville have, at alle fik det hele med.
- Cathy... - Catherine.
Det er en situation, som du har skabt. Du har ikke været ærlig.
Det gør mig bekymret. Det undergraver vores ry.
- Alles. - Ja!
- Virksomheden bygger på integritet. - Hvem tror du, du er?
Mr. Brigstocke opsøgte os, fordi han var bange.
Du løj for Jisoo og udnyttede hende for at få hans adresse og telefonnummer
og indtalte truende beskeder på hans telefonsvarer.
- Cathy... - Grabberne væk.
Det er ham, der stalker mig. Det er ham, der truer mig.
Hvorfor har du så ikke kontaktet politiet?
Fordi det er privat. Kan du ikke få det ind i hovedet?
Godt. Prøv lige at bevare roen.
Du kan lige vove på at bede mig om at bevare roen. Du har ikke ret til
- at bede mig om noget. - Cathy, hør nu på mig.
Skal jeg spørge til dit privatliv? Hvilke stoffer du har taget?
- Du er tydeligvis meget oprevet. - Ja, det er jeg.
Uanset hvad det er, du skjuler, er det helt sikkert bedre at tilstå.
Slip mig så, for helvede!
- Pis! - Det skulle du ikke have gjort.
Cathy, hvad vil du sige til det?
At du selv var ude om det.
Jeg hedder Catherine!
Du er så færdig, Catherine.
- Er du okay, Simon? - Ja.
Hun slog bare ud efter ham. Total psykopat.
- Se dig for. - Undskyld.
Nicholas havde chattet med Jonathan det meste af dagen.
Han delte velvilligt ud af sine råd,
og han kunne mærke, at Jonathan tog hans ord til sig.
Det var rørende, så åben han var.
Den stakkel.
Han lirede sin klagesang af sig til en dreng, der var seks år yngre,
og som havde været død i næsten 20 år.
Min tid som underviser havde lært mig at få øje på drengene med problemer.
Engang havde jeg måske fået medlidenhed med knægten.
Jeg kunne måske endda have forsøgt at hjælpe ham.
Men Nicholas var ikke en dreng.
Han var en mand på 25 år.
Uanset hvor meget han pralede over for mit 19-årige jeg,
kunne han ikke skjule sin bævrende, indskrumpede sjæl
for en mand med min erfaring.
Han var desperat. Desperat efter at tale.
Det var blevet tid til at hale i land.
Jeg fik ham til at vente på mig.
Bare ti minutter for at holde ham på mærkerne.
...slip mig.
MARK NÆVNTE DIG Hvad fanden?
Det skulle du ikke have gjort.
MELVIN NÆVNTE DIG Sikke et mareridt
Hvad vil du have, jeg skal sige? Du fortjente det.
Du ved, at dit ry står på spil.
Du har levet af din troværdighed i årevis.
Nu kan du se, at du risikerer at ende i en offentlig udskamning.
Du vil aldrig mere være den, de troede, du var.
Men for dig lige nu
er det eneste, der betyder noget, at du får beskyttet Nicholas.
Han skal holdes ude af situationen.
Hallo mand hvor r du
Nicholas har givet Jonathan sin fulde opmærksomhed.
Han mener, at han bare er et barn, der ser op til ham
og suger hvert et ord til sig.
De har meget tilfælles, selv når man tager aldersforskellen i betragtning.
Jonathan har endda læst den eneste bog, Nicholas har åbnet i flere år.
Beklager min mor var efter mig om uni
Uni for tabere
Synes du?
Livet er for kort
Tag ud og se verden. Prøv Ibiza bedste piger
Hvorfor?
Bare patter
Jeg genlæste de kapitler i bogen du talte om
Hvad synes du?
Lidt tamt prøv det her
Bedre end den skide bog
Har du kneppet mange piger
Nogle stykker
Klart.
Hallo? Mr. Brigstocke.
Er De sød at lukke op? Det er Catherine Ravenscroft.
Vær sød at lukke op. Vi må tale sammen.
Kom nu. Jeg ved, De er derinde.
Min mand er gået fra mig, og jeg bliver formentlig fyret.
De har vundet. Hører De? De har vundet.
Det mindste, De kan gøre, er at se mig i øjnene og høre på mig.
Stephen.
Vær sød at lukke op.
Jeg ved, du er der. Du må høre på mig.
Jeg har ret til at blive hørt.
Det må høre op.
Intet af det, du gør mod mig eller min familie, giver dig din søn tilbage.
Du har ringet til 020 7946 0534.
Hverken Stephen eller Nancy er her til at besvare dit opkald,
men hvis du indtaler en besked med dato, tidspunkt og dit telefonnummer,
ringer vi tilbage til dig.
Hav en god dag.
Ja, det er mig.
Jeg vil tale om Jonathan.
Du har mit nummer. Så ring til mig.
Og sig noget denne gang!
Hun ville have mig til at lytte.
Hun ville snakke.
Hun sagde, at hun havde noget at sige.
Men det var for sent.
Men slangen nærmede sig.
Det var på tide at få alting til at falde på plads.
Fisken var klar til at blive hevet i land. Det var blevet tid til det sidste ryk.
Hvor r du?
Staklen havde åbnet sit hjerte for Jonathan,
men det var mig, der marcherede ind.
Nu er jeg her
Hvad lavede du
Kan du huske bogen?
Spillede du pik?
Der skulle ikke meget til for at skubbe den svage sjæl ud mod kanten.
Jeg skulle bare fodre mørket i ham og føre ham ud, hvor der ingen vej var tilbage...
...og efterlade ham vaklende på kanten.
Husker du
...hvordan moren efterlod sit barn i havet?
En lille dreng, der ikke kunne svømme?
TILSLUT OPLADER! BATTERI PÅ 5%
Den liderlige kælling faldt i søvn
Hvorfor hjalp hun ikke sit barn?
Luder
Hun ville ikke have, at Jonathan satte livet på spil.
Luderen ville have mere pik
Var hendes begær efter Jonathan
større end kærligheden til hendes barn?
Ja jeg hader den luder
Hvad fanden?
Hvor har du det billede fra
Husker du
...den unge mand, der reddede den lille dreng i bogen?
Ja. Jonathan.
Jonathan Brigstocke. Og han døde.
Ok og hvad så?
Til minde om
En fuldkommen fremmed, der døde, da han reddede dit liv.
Det er dig. Forstår ikke
Er du dum?
Jonathan døde for mange år siden.
Du er den lille dreng, han reddede.
Jeg panikker her
Jeg sender dig nogle fotografier.
Sammenhold dem med siderne...
...i En fuldkommen fremmed.
Nu var det for sent at vende om.
Jeg var ude på en mission.
Han kunne ikke undgå at genkende hende eller sig selv.
Intet barn skal se sin mor på den måde.
Men det var nødvendigt.
"Klem så din brystvorte med fingrene." Hun klemte sin brystvorte.
Kvinden, luderen, er din mor.
Jonathan er død, fordi han prøvede at redde dig.
Din mor elskede dig tydeligvis aldrig.
Fuck.
Det var, som om jeg havde proppet en killing i en sæk og smidt den i floden.
Jeg kunne høre den mjave, men jeg kunne på ingen måde redde den.
Synk til bunds, eller svøm. Det var op til ham selv.
Jeg kunne være blevet i køkkenet og have ventet på et svar, men jeg skulle gå.
Jeg skulle til en vigtig middag.
Sådan. Glimrende.
- Hej, Catherine. - Hej, Aleena.
- Sådan. Nu skal vi ind under. - Alt i orden, mor?
- Du er gennemblødt. - Det var bedre, ikke?
- Gulvtæppet trænger til en grundig... - Det er jeg da også.
Ved du, hvad du trænger til, Catherine?
Noget varmt at drikke. Jeg kan lave dig en kop kaffe eller te.
- Nej, det klarer jeg. - Vil du have te eller kaffe?
- Der er han. - Ja. Ham kan du godt lide, ikke?
Det må være den tid på året.
ALBION-HR Kan du tale nu?
MISTET OPKALD
Billederne af hans mor, der dyrkede sex med en dreng på 19,
har rystet Nicholas dybt.
Men det mest foruroligende billede
er det af den rød og gule gummibåd, der vipper op og ned på kanten af verden.
Jeg hader dig kraftedeme!
Han ved, at han blev reddet, da han skulle være gået til.
Han forestiller sig en anden historie for sin mor.
En om en tragisk heltinde, der mistede sit eneste barn i en ulykke på havet.
Det tab ville hun være kommet sig helt over.
Hun ville have egnet sig til rollen. Den ville være mere hende end at være mor
til en uanseelig, ugidelig og uduelig skidespræller.
Yo!
Nicholas.
- Er du okay? - Ja.
Få styr på dig selv, mand.
Robert Ravenscroft var blevet et irritationsmoment
og lagde beskeder til En fuldkommen fremmed.
Han ønskede desperat at indhente det tabte og at møde os.
Han troede, at vi stadig var os. Stadig mr. og mrs. Brigstocke.
Først havde jeg ingen interesse i at mødes med ham,
men så indså jeg, at jeg kunne stikke kniven dybere ind.
Trykke til, når den først var inde.
Stedet lugtede langt væk af forretningsmænd og politikere.
Mr. Brigstocke, jeg beklager, at jeg lod Dem vente.
Det er mig en fornøjelse.
- Det må De undskylde. - Nej, det er ikke Deres skyld.
Det er gigt.
Det var godt, så længe det varede.
Tusind tak, fordi De ville komme. Jeg havde håbet, at mrs. Brigstocke kom.
Desværre døde min hustru for nogle år siden, mr. Ravenscroft.
Det gør mig meget ondt. Vil du ikke sige Robert?
Undskyld, mine herrer. Et glas champagne? Kir Royale?
Jeg har læst bogen, og jeg...
...jeg vil gerne understrege, at min hustrus opførsel var ussel.
Helt og aldeles ussel.
Jonathan var vores eneste barn.
Nancy kom sig aldrig over tabet.
Frygteligt.
Nancy ønskede bare at møde jeres søn.
For at se, at vores søns offer betød noget,
så jeres lille dreng kunne leve og vokse op.
Din hustru nægtede.
Hun truede min Nancy, hvis hun nogensinde kontaktede hende igen.
For at gøre det helt klart
mener jeg, at min hustrus adfærd, både i fortiden og nu,
er helt og aldeles utilgivelig.
I mine øjne opførte hun sig skamløst og ondskabsfuldt,
og du skal vide, at vi ikke længere bor sammen.
Det er jeg ked af at høre.
Og jeg beklager enhver pine og ethvert chok,
det måtte have forvoldt, at jeg sendte bogen og fotografierne til dig.
Det skal du ikke. Jeg er faktisk lettet over at kende sandheden efter så mange år.
Jamen...
Tak, mr. Ravenscroft.
Det eneste, jeg...
Det eneste, jeg vil nu og håber på, er en...
...en form for forsoning, tilgivelse...
...for Nicholas og mig.
Ligesom dig og din familie
har vi også måttet lide under min hustrus grusomhed.
Naturligvis, mr. Ravenscroft.
Tak.
Naturligvis.
Han er en ynkelig stakkel.
Jeg tror, han godt var klar over, at han blot var en biperson i historien.
Og nu havde han sluttet sig til sin egen kones fjender.
Nick?
Nicholas, min skat, hvad er der galt?
Nicholas.
Nick, sig noget.
Hvor er du?
Pis.
For pokker.
Velkommen til beskedtjenesten for O2. Personen, du ringer...
Det må du ikke gøre mod mig.
Velkommen til beskedtjenesten for O2. Personen, du ringer til, kan ikke...
Jeg hader dig! Din...
OPKALD FRA MOR
Nicholas vil ikke bevæge sig.
Han skal bare lukke øjnene.
Han vil aldrig væk herfra.
Her ved han, at han kan være den bedste udgave af sig selv.
BASERET PÅ RENÉE KNIGHTS ROMAN
Tekster af: Eskil Hein