- Čau mami. - Ahoj zlatíčko.
Dík, že mě tu necháš. Moc to pro mě znamená.
Jak je?
Darmo mluvit, je to celý příšerný.
To víš, řemeslníci a do toho Robert.
Robert je zase v Americe?
Jo. Je zase v Americe.
Dáš si něco k jídlu?
Ne, dík. Nemám hlad. Je mi kapku blbě.
Je skoro osm. Měla bys něco sníst.
Ne, mám migrénu.
Mohla bych se na chvíli natáhnout?
Mě v tvém věku taky bolívala hlava.
Jo.
Tvá matka trpí demencí.
V jejím vnímání času a prostoru už není ani náznak linearity.
Cítíš tu zvláštní směsici pachů
a umělých květinových vůní, které je mají přebít.
Odér bytu starého člověka.
Nevzpomínáš si, kdy jsi v matčině posteli spala naposledy.
V téže posteli, v níž kdysi spával tvůj otec.
Myslíš si, že kdyby ses prospala, byla bys schopná uvažovat jasněji.
Možná ti pak začne dávat smysl, co se to děje s tvým životem.
Děkuju, mami.
Justinův bývalý žák Tommy mi pomohl přivést Jonathana zpět k životu.
Vysvětlil mi, že na facebook chodí jen staříci,
tak jsme použili instagram.
...nic to nedělá.
Používejte displej, ne klávesnici.
Výborně.
Ty starý fotky jsem prohnal filtrama. Teď vypadají k světu.
To je pozoruhodné.
Dík. Chtělo by to pár příspěvků o jeho oblíbený hudbě.
Co poslouchá? Víte to?
Ne, nevím. Možná Kylie Minogue.
Kylie. Jo. Sexy.
Přidáme i další. Rappery jako Drake a Tyler, the Creator.
Post Malone. A podobný.
Asi mu tam šoupnu nějaký svoje příspěvky.
Ovšem. A co knihy?
Knihy?
Je mu 18, tak třeba Demian.
Hermann Hesse.
Jo, ty neznám.
Možná Harry Potter,
ale osobně bych o knihách nepsal.
Ty jsi tu expert.
Jo.
Taky by to chtělo nějaký komentáře.
Jonathan zůstal teenagerem.
Je navždy mladý, navždy si užívá rok volna před nástupem na univerzitu.
Teď má náš syn budoucnost.
Robert žárlí na mrtvého kluka,
který měl románek s jeho ženou a zachránil jeho dítě.
Uvažuje, kolikrát asi Catherine pomyslela na toho chlapce, když byla s ním.
Kolikrát porovnávala sex?
Předstírá to s ním?
Občas? Pokaždé?
Nicholas ví, že by měl otci pomáhat sklidit po jídle,
ale nechce se mu.
Jestli jeho otec bude dál tak žoviální, zešílí z něj.
Ví, že bydlet s ním nebude lehké...
ale že to za to stojí.
Šetří peníze.
Ví, že dole jeho otec kouř neucítí,
ale i kdyby ano, pochybuje, že by něco řekl.
Jeho otec by se bál, že naruší jejich výjimečné pouto.
Je mu jasné, že se mezi jeho rodiči něco děje.
Dříve toho večera mu bylo líto matky.
A to mu jí doteď nikdy líto nebylo.
Když ji viděl takhle odcházet, připomnělo mu to období, kdy byl dítě
a ona odjížděla za prací.
A když se poté vrátila,
zahrnovala ho pozorností a říkala mu, jak moc se jí po něm stýskalo.
Tehdy si jí celé dny nevšímal, protože mu to nikdy nepřipadalo upřímné.
Tak dobrou.
Dobrou.
Jdeš zítra do práce?
Jo.
- Brzo? - Pozdě.
Tak to se sejdeme u večeře.
Jo.
Tak dobrou.
Dobrou.
Rodiče o něm nic nevědí.
Studuješ matčin obličej
a říkáš si, že takhle bude vypadat, až bude mrtvá.
Ovládl tě smutek z toho, co už je ztraceno.
Tvé dětství i dětství tvého vlastního dítěte.
Síla tvé matky
a tvoje přesvědčení, že jsi tuto sílu vstřebala,
že ti matčina láska dodala sílu překonat cokoli.
Víš, že se tvá matka jmenuje Helen
a že Helen musela zakoušet utrpení, osamělost a bolest.
Ale fakticky o tom nic nevíš,
protože pro tebe byla Helen vždycky máma.
Mami.
Mami, něco se stalo.
Nejsem tady kvůli řemeslníkům.
Nejspíš si na to už nepamatuješ, ale před lety...
Konkrétně před dvaceti lety.
Protože Nickovi bylo pět.
Jeli jsme na dovolenou do Itálie
a já se vážně těšila...
Pověděla jsi matce všechno, co jsi nemohla říct Robertovi.
Úplně všechno.
O svých pocitech hanby i viny.
Tvá matka je po celou dobu potichu
a ty uvažuješ, jestli něco slyší,
jestli se jí tvá slova promítnou do snů
a ona si pak na něco z toho vzpomene.
- Jo. - Sháním Elvise.
- Kdo jseš? - Nicholas. Už jsem tu byl.
Tak jo.
- Co to bude? - Deset géček.
- Jestli stojíš, přihoď bůra. - Dostanu 15, ne?
- Jo, protože já vyložil. - Ty vole.
Šup šup.
Na tomhle místě byl zatím Nicholas jen párkrát.
Nechce si na to navyknout
a je si jistý, že to dokonale zvládá.
Jen sem tam trochu na upuštění páry,
ale nikdy přesmíru.
Vyjevila jsi své chrápající matce úplně všechno.
A ke konci už sis připadala vyčerpaná
a usnula jsi hlubokým spánkem.
Formulovat svůj příběh bylo jako říznout do zhoubného nádoru,
který ti působil tolik bolesti.
A nyní už chápeš, že i ostatním.
Dorazil jsem brzy ráno, než otevřeli kancelář,
a čekal jsem, až přijde ta Asiatka.
Asi se něco děje.
Musela být její podřízená.
Jednou s Catherine Ravenscroftovou vyšla na ulici
a byla jí viditelně vděčná, že s ní může jít na oběd.
Dneska to bylo...
Pardon. Slečno, promiňte.
Pardon. Vy...
Vy pracujete s Catherine Ravenscroftovou,
- že ano? - Ano.
Mohl bych vás jen na minutku zdržet?
Balíčky klidně nechte na recepci.
Ale to ne. Jde o nesmírně důležitou záležitost.
Jdi napřed. A vaše jméno?
Ano.
Pardon.
Jo, jmenuju se Stephen Brigstocke.
Já jsem Jisoo Kimová.
Co kdybychom to probrali nahoře, pane Brigstocku?
Ale ne, to ne. Radši bych zůstal tady.
Dobrá. Tak se prosím posaďte.
Tak fajn.
Jste si jistá, že v dohledné době nedorazí?
Catherine? Ne, volala, že dnes nepřijde.
To se podívejme. Ahoj Jisoo. Jak je? Dobrý?
- Bezva. - Ten e-mail,
co jsem ti poslal pro Catherine...
- Dáš mi chvilku? - Promiň.
- Něco tu řešíš. - Jo.
- Jak je? Dobrý? Je to fakt důležitý. - Vím.
Zkus to stihnout dneska.
Ctižádost vydává zápach, který nejde přebít,
a Jisoo Kimová jí úplně čpěla.
Zavětřila příležitost vyhmátnout skvělý příběh,
což by zásadně postrčilo její kariéru.
S Catherine Ravenscroftovou očividně pracovala dlouho,
protože na mě zkoušela Catherininy triky, jak lidi rozpovídat.
Tak o co jde, pane Brigstocku?
Je to těžké. Nevím, jestli bych tu měl být.
Tady jste v bezpečí. Klidně mluvte.
Nebo vám dám své číslo a můžete mi kdykoli zavolat.
Catherine Ravenscroftová mě obtěžuje.
Promiňte, pane Brigstocku.
Mohl byste to rozvést?
Neustále mi vyhrožuje.
Proč vám vyhrožuje?
Kvůli tomu, co jsem napsal.
Co jste napsal, pane Brigstocku?
Knihu?
Vy jste spisovatel?
Ne, ale musel jsem všem sdělit pravdu.
DOKONALÝ CIZINEC E. J. PRESTON
Vydal jsem ji sám, za vlastní peníze, pod pseudonymem.
Přinesl jsem výtisky pro vás i pro vaše kolegy.
Svět se musí dozvědět, kdo Catherine Ravenscroftová doopravdy je.
Neustále se mi snaží zabránit v tom, abych ji distribuoval.
To je strašné.
To vážně nerada slyším.
Nechává mi na záznamníku výhružné vzkazy.
Ale proč se Catherine snaží rozšíření vaší knihy zabránit?
Protože pojednává o tom, co se stalo před lety.
Copak se před lety stalo, pane Brigstocku? Můžete mi to povědět?
S někým se zapletla, a když jí začal být nepohodlný...
nechala ho zemřít.
To je strašné.
- Ale jak... - Už půjdu. Co...
Co když sem...
Ona...
Všechno je v té knize.
- Počkejte. - Už vážně musím. Sbohem.
Řekněte mi to. Stephene.
Bylo tak rozkošné, předvídatelné a ubohé
sledovat, jak nejbližší spojenci a zastánci Catherine Ravenscroftové
vyhlížejí sebemenší příležitost ji zradit.
V mysli si přehráváš svou noční zpověď matce.
Uvažuješ, zda něco z tvého vyprávění pochytila.
To ráno tvá matka nic neříkala
a tebe fascinuje představa, že to ví, a nesoudí tě.
Nicholas chtěl být vzhůru a oblečený,
až jeho otec sejde na snídani.
Nemohl se probudit.
Ale na tom nesejde.
Ví, že když se otec zeptá,
vymyslí si nějakou historku, které on uvěří.
- Haló. - Nicholasi. Je se máš?
Dobře. Co chceš?
Teď jsem koukala na internet a zjistila jsem, že vyšla kniha
se všemi těmi komiksy, cos čítával. Vzpomínáš? Hellboy? Nemám ti ji koupit?
- Ne. - Určitě?
- Vypadá fakt parádně. - Nechci ji. Nemám čas, musím jít.
Ano, já vím, že nemáš.
Tak jo, čau.
- Hele, Nicku, počkej. - Co?
Vzpomínáš si, jak jsme spolu byli v Itálii,
- když jsi byl malý? - Počkej.
TOVÁRNA NA ARAŠÍDOVÉ M&M’S
JASNĚ
- Co? - Jo, nevadí. Vzpomínáš si,
jak jsme byli na dovolené v Itálii?
- Ne. - Bylo ti tak pět.
- Nevzpomínáš si? - Ne.
Měl jsi nafukovací člun
- a oblíbené plavky. - Kurva. Už o tom s tátou nemelte.
On s tebou o tom táta mluvil?
Na tohle nemám čas, mám důležitý povinnosti. Čau.
Já vím. Promiň, zla...
Promiňte.
SLEDUJE VÁS ZOBRAZIT PROFIL
TAKY SLEDOVAT
SLEDUJI ZPRÁVA
MÁŠ HUSTEJ FEED
AHAHA KUJU
To cinknutí mnou úplně otřáslo.
Ještě nikdy mi žádná notifikace nepřišla.
AHAHA KUJU
Ryba zabrala.
Spolkla návnadu i s navijákem.
Bylo potřeba, abych udeřil zlehka, velmi zlehka.
Nikdy jsem nechápal posedlost nové generace
redukováním slov na iniciály.
KUJU = DĚKUJI
Naštěstí mi tu Tommy nechal slovníček.
Ještě mi doporučil nepoužívat tečky, čárky ani otazníky.
FUJ ARAŠÍDOVÝ M&M
ZOBRAZENO
AHAHAH TY SOU NEJHORŠÍ
BYLS V KALIFORNII HUSTÝ FOTKY
Cestuju.
JJ CESTUJU PO USA
Nicholas nikdy po USA necestoval.
Před dvěma lety jeho otec letěl do Los Angeles na lidskoprávní konferenci
a vzal ho s sebou.
Strávili tam pět dní a navštívili Universal Studios a Disneyland.
JJ
...od šméčka, zlom vaz.
Tahle pecka už je rozjetá, ale přijde cink...
BUCHTY DOBRÝ?
Nicholasovi se líbí, jaký respekt a obdiv
vzbuzuje v tom mladém cizinci, kterého právě potkal na internetu.
Dobré ráno, Jodie.
Ahoj.
- Cathy, musíme si promluvit. - Jistě.
Byl tu Stephen Brigstocke. Přinesl ty knihy.
- Tuhle knihu. - Co? Byl tady?
Jisoo nevěděla, co dělat, tak přišla za mnou.
Prý jsi jí nařídila odložit
- článek o panu Brigstockovi. - Jo.
Proč jsi to tak moc chtěla zarazit?
Tebe se to nijak netýká.
Ale já myslím, že týká. Kéž by ne,
ale když za mnou podřízená členka týmu přijde pro radu, už to je i moje věc.
Podřízená členka týmu, Simone? Nech toho.
Tys Jisoo řekla, že je to pedofil
- a ať ho vypátrá. - Já...
A když ho našla, řeklas, ať to dá k ledu. Jen mi vrtá hlavou proč.
Nemusím se zpovídat ani tobě, natož tobě, Jisoo.
Tohle je osobní záležitost a vůbec nijak se to netýká mé práce.
Tak proč jsem měla jeho adresu a telefon zjistit já?
- Nemusím se ti zpovídat. - Ale ano.
Tak jo. Nevím, co v té knize je.
Ještě jsem ji nečetl. Ale člověk, jehož jsi vyšetřovala coby pedofila,
se tu zjeví se svojí knihou a poví Jisoo, že v té knize figuruješ
a žes ho obtěžovala a vyhrožovala mu. Co v té knize vlastně je?
- Jisoo... - Zpověď?
- Jsi lhářka. - Co?
Ani jednou jsem neřekla, že je pedofil.
- Já chtěla... Ne. - Ne! Neopravilas mě.
...ať najdeš pana Brigstocka...
- To nic. - Tak já lžu?
...nic víc. Promiň, požádala jsem tebe, protože jsem ti věřila.
Dost. Na ni se nevztekej. Ona se hájit nemusí.
Užíváš si to, co?
Tenhle rozhovor jsme klidně mohli vést v zasedačce,
ale tys chtěl, ať tu šarádu každý vidí.
- Cathy... - Catherine.
Do téhle situace jsi nás všechny dostala ty, jasný?
- Nebylas k nám upřímná. - Tak jo.
A to mě trápí.
- Ohrožuje to pověst celého týmu. - Ano!
Tahle společnost stojí na bezúhonnosti.
Kdo si myslíš, že jsi?
Pan Brigstocke sem přišel, protože byl vyděšený.
Lhala jsi Jisoo.
Nechalas ji sehnat adresu a telefon a na záznamník jsi mu nahrála výhrůžky.
- Cathy... - Nesahej na mě.
To on pronásleduje mě, jasný?
On vyhrožuje mně.
Tak proč ses neobrátila na policii?
Protože je to soukromý. Můžeš to laskavě pochopit?
Tak jo. Poslyš. Zachovej klid...
Neopovažuj se mi říkat, ať zachovám klid!
- Na tyhle dotazy nemáš právo. - Poslyš.
- Poslouchej. - Ne!
- Řeším tvé soukromí? - O to nejde.
- Ne. Jaký bereš drogy? - Dost!
- Webový stránky? - Hele,
- jsi rozčilená. - To teda jsem.
Ale ať tajíš cokoli, určitě bude lepší vyjít s pravdou ven.
Pracky pryč!
Ty vole!
Tos dělat neměla.
Cathy, co k tomu povíš?
Že sis o to koledoval.
Jmenuju se Catherine!
S tebou jsme skončili, Catherine.
- Jsi v pořádku, Simone? - Jo.
- Prostě ho napadla. - Napadla ho.
Úplně jí jeblo.
- Koukej, kam šlapeš. - Pardon.
Nicholas s Jonathanem chatovali skoro celý den.
Nicholas byl celý žhavý povídat a dávat rady
a myslel si, že Jonathan hltá každé jeho slovo.
Bylo dojemné, jak se mu otevřel.
Zmetek ubohý.
Cpal ty své žalostné báchorky o šest let mladšímu klukovi,
který byl už téměř 20 let mrtvý.
Za svou kariéru jsem se naučil rozpoznat kluky, co v sobě mají prázdnotu.
Bývaly doby, kdy bych pro toho kluka možná měl pochopení.
Kdysi bych mu byl snad i zkusil pomoct.
Ale Nicholas nebyl žádný kluk.
Byl to 25letý muž.
A ať se před mým 19letým já vytahoval sebevíc,
tu svoji roztřesenou, bázlivou dušičku skrýt nedokázal.
Ne před mužem s mými zkušenostmi.
Byl zoufalý. Zoufale si toužil povídat.
Bylo načase začít ho zpracovávat.
Začal jsem ho nechávat na mě čekat.
Jen takových deset minut, abych ho udržel v napětí.
...pracky pryč.
MARK TĚ OZNAČIL
Tos dělat neměla.
MELVIN TĚ OZNAČIL DĚSNÝ
Co chceš, abych řekla? Zasloužil sis to.
Víš, že je v sázce tvá pověst.
Tím, co tě celé ty roky hnalo kupředu, byla tvá důvěryhodnost.
Je ti jasné, že teď dost možná budeš vystavena veřejnému hanobení.
Už nikdy nebudeš tou osobou, za kterou tě měli.
Ale tobě v tuhle chvíli
záleží pouze na tom, abys ochránila Nicholase,
abys ho ušetřila těchhle problémů.
HEJ KÁMO KDE SEŠ
Nicholas věnoval Jonathanovi plnou pozornost.
Měl pocit, že je to ještě kluk a vzhlíží k němu,
hltá každé jeho slovo.
Mají hodně společného, dokonce i přes ten věkový rozdíl.
Jonathan dokonce četl jedinou knihu, kterou Nicholas za celá léta otevřel.
BLBÝ ŽE MÁMA TAK PRUDILA S VEJŠKOU
VEJŠKA JE PRO SRÁČE
JO?
ŽIVOT JE KRÁTKEJ
VYJEĎ DO SVĚTA. ZKUS IBIZU NEJLEPŠÍ BUCHTY
Proč?
KOZY VEN
Ha, ha, ha.
ZAS SEM ČET KAPITOLY Z TÝ KNIHY
Co na to říkáš?
DOST NUDA ZKUS TOHLE
LEPŠÍ NEŽ TA DEBILNÍ KNÍŽKA
ŠUKALS HODNĚ BAB
PÁR
Jasně.
Haló? Pane Brigstocku.
Otevřel byste prosím? Tady Catherine Ravenscroftová.
Otevřete, prosím.
Musíme si promluvit.
Vím, že tam jste.
Manžel mě opustil a nejspíš mě vyhodí z práce.
Vyhrál jste. Slyšíte? Vyhrál jste.
To nejmenší, co můžete udělat, je podívat se mi do očí a vyslechnout mě.
Stephene.
Prosím, otevřete.
Vím, že tam jste. Musíte mě vyslechnout.
Mám právo být vyslyšena.
Tohle musí přestat.
Nic, co provedete mně nebo mojí rodině, vám syna nevrátí.
Dovolali jste se na číslo 020 7946 0534.
Ani Stephen, ani Nancy teď tento hovor nemohou přijmout.
Když zanecháte vzkaz s datem, časem a telefonním číslem, zkusíme se vám ozvat.
Pěkný den.
- Ano, to jsem já. - Ano, to jsem já.
- Chci mluvit o Jonathanovi. - ...o Jonathanovi.
- Vím, že máte moje číslo. - ...moje číslo.
Tak mi zavolejte.
A tentokrát mluvte.
Chtěla, ať poslouchám.
Chtěla mluvit.
Říkala, že mi chce něco sdělit.
No tak na to už bylo příliš pozdě.
Ale zmije se blížila.
Nadešel čas vše úhledně dovršit.
Ryba byla připravená k vylovení. Nadešla chvíle na konečný úder.
KDE SEŠ?
Ten ubohý zmetek otevřel srdce Jonathanovi,
ale napochodoval jsem já.
SEM TU
COS DĚLAL
PAMATUJEŠ TU KNÍŽKU?
HONIL SIS?
Nedalo moc práce dostrkat tohohle chabého jedince na hranu.
Stačilo jen přiživovat jeho nejistotu a dovést ho do bodu, odkud není návratu,
a pak ho nechat balancovat na hraně.
VZPOMÍNÁŠ
...jak matka nechala dítě samotné v moři?
CHLAPEČKA CO NEUMĚL PLAVAT?
NABIJTE ZAŘÍZENÍ! ZBÝVÁ 5 %
BYLA OSPALÁ TA NADRŽENÁ ČUBKA
PROČ NEPOMOHLA SVÝMU DĚCKU?
DĚVKA
Nechtěla, aby Jonathan riskoval život.
TA DĚVKA CHTĚLA DÁL ŠUKAT
Byla její touha po Jonathanovi
větší než láska k vlastnímu dítěti?
JJ ODPORNÁ DĚVKA
Co kurva je?
KDES VZAL TU FOTKU
VZPOMÍNÁŠ SI NA TOHO
...mladíka, co v knize zachránil toho chlapečka?
ANO. JONATHAN.
JONATHAN BRIGSTOCKE. A UMŘEL.
NO A?
NA VĚČNOU PAMÁTKU
DOKONALÝ CIZINEC, KTERÝ UMŘEL PŘI ZÁCHRANĚ TVÉHO ŽIVOTA.
TO SEŠ TY. NECHÁPU
JSI NATVRDLÝ?
JONATHAN UMŘEL PŘED LETY.
TY JSI TEN CHLAPEČEK, KTERÉHO ZACHRÁNIL.
DĚSÍŠ MĚ
Posílám ti pár fotek.
Porovnej si je se stranami...
183 AŽ 261
...Dokonalého cizince.
Nebylo cesty zpět.
Plnil jsem misi.
Nebylo možné, aby nepoznal ji nebo sebe.
Takhle by žádné dítě svou matku vidět nemělo.
Ale bylo to nutné.
„ZMÁČKNI SI BRADAVKU.“
STISKLA SI BRADAVKU.
TA ŽENA, TA DĚVKA, JE TVOJE MATKA.
JONATHAN JE MRTVÝ, PROTOŽE SE TĚ SNAŽIL ZACHRÁNIT.
TVOJE MAMINKA TĚ EVIDENTNĚ NIKDY NEMILOVALA.
Do hajzlu.
Bylo to jako šoupnout kotě do pytle a hodit ho do řeky.
Slyšel jsem ho mňoukat,
ale k jeho záchraně nešlo udělat nic.
Utopit se, nebo plavat, to bylo na něm.
Mohl jsem zůstat v kuchyni a čekat na odpověď,
ale musel jsem jít.
Čekala mě důležitá večeře.
Tak. Výborně. A je to.
- Ahoj Catherine. - Ahoj Aleeno.
- Tak teď vespod. - Dobrý, mami?
Jsi zmáčená.
- Jo. - To je lepší, ne?
- Ježíši, ten koberec potřebuje pořádně... - To jsem.
Víš, co by sis měla dát, Catherine? Šálek něčeho teplého. Uvařím ti kávu
- nebo čaj. - Ne, udělám to.
Dáš si čaj, nebo kávu?
- To je on. - To je on. Helen, líbí se ti, že ano?
Je příhodná doba.
OSOBNÍ ODDĚLENÍ MŮŽEME SI PROMLUVIT?
ZMEŠKANÝ HOVOR
Nicholase fotky matky při sexu s 19letým klukem hluboce zasáhly.
Ale nejvíc ho drásal obrázek,
jak se červeno-žlutý člun pohupuje na rozhraní života a smrti.
Nenávidím tě!
Ví, že byl zachráněn, ačkoli měl být zatracen.
Vymýšlí si pro matku jiný příběh.
Příběh tragické hrdinky, jež přišla o jediné dítě při nehodě na moři.
Ona by se z té ztráty plně zotavila.
Tu roli by hrála dobře.
Seděla by jí víc než role matky
neprůbojného, nerozhodného, neúspěšného, bezcenného kusu hadru.
Jo!
Nicholas.
- Jseš v poho? - Jo.
Uprav se, kámo.
Robert Ravenscroft nechával
na stránkách Dokonalého cizince až otravné množství vzkazů.
Zoufale se snažil vynahradit ztracený čas, zoufale se s námi toužil setkat.
Věřil, že to jsme pořád my.
Pořád pan a paní Brigstockeovi.
Zprvu jsem neměl zájem se s ním sejít,
ale pak jsem si uvědomil, že můžu tu dýku bodnout hlouběji,
vrazit ji ještě dál, když už byla uvnitř.
Ten podnik čpěl byznysmeny a politiky.
Pane Brigstocku, moc mě mrzí, že jste musel čekat. Těší mě.
Omlouvám se.
Ne, to není vaše chyba.
To je artritida.
Už dávno to není, co to bývalo.
Nesmírně vám děkuji, že jste přišel.
Doufal jsem, že přijde i vaše paní.
Moje žena bohužel před pár lety zemřela, pane Ravenscrofte.
To je mi nesmírně líto. Prosím, můžete mi říkat Roberte?
Promiňte, pánové. Sklenku šampaňského? Kir Royale?
Četl jsem tu knihu a...
Chci jasně prohlásit, že tehdejší chování mé ženy je politováníhodné.
Naprosto politováníhodné.
Jonathan byl naše jediné dítě. Nancy se z jeho ztráty nikdy nevzchopila.
Hrozné.
Jediné, co Nancy chtěla, bylo setkat se s vaším synem.
Vidět, že oběť našeho syna měla smysl,
že díky tomu váš chlapeček dýchá a roste.
Vaše žena to nedovolila.
Ona mojí Nancy vyhrožovala, ať už se ji vůbec nepokouší kontaktovat.
Aby bylo jasno,
mám za to, že činy mojí manželky, jak v minulosti, tak v současnosti,
jsou naprosto, naprosto neodpustitelné.
Je mi jasné, že se chovala naprosto zavrženíhodně krutě,
- a abyste věděl, už spolu nežijeme. - To mě nesmírně mrzí.
Omlouvám se za jakoukoli bolest a šok,
které vám muselo způsobit to, že jsem vám poslal tu knihu a fotky.
Ne. Vlastně se mi ulevilo, že konečně znám pravdu.
Je to už tolik let.
No...
Děkuji, pane Ravenscrofte.
Chci jen... Doufám jen v jakési...
v jakési usmíření, v jakési udobření
s Nicholasem a se mnou.
Víte, tak jako vaše rodina, i my trpíme příšernou krutostí mojí manželky.
Ovšem, pane Ravenscrofte.
Děkuji.
Ovšem.
Je to žalostný ubožák.
Nejspíš dobře věděl,
že je v tomhle příběhu jenom vedlejší postavou.
A nyní rozšířil řady protivníků vlastní ženy.
Nicku?
Nicholasi, zlato, co se děje?
Nicholasi.
Nicku, mluv se mnou.
Kde jsi?
Ksakru.
Bože.
Hlasová schránka O2. Volaný nyní...
Bože. Ne, tohle mi nedělej.
Hlasová schránka O2. Volaný nyní nemůže...
Nenávidím tě! Ty zasr...
VOLÁ MÁMA
Nicholas se nechce hnout.
Chce jen zavřít oči.
Nechce odtud nikdy odejít.
Ví, že tady může být svým nejlepším já.
AUTORKA ROMÁNOVÉ PŘEDLOHY
ŠÁNTI ŠÁNTI ŠÁNTI
Překlad titulků: Jiří Sailer