A NETFLIX SOROZATA
RENDŐRSÉG
Tüzet szüntess!
Mindenki vissza!
Itt Lavelle felügyelő beszél! Dobják el a fegyvereket
és jöjjenek elő feltartott kézzel!
Nem dobjuk el a fegyvert!
Ha kellenek azok a kibaszott ékszerek, gyertek csak be bátran! Megmondom, miért!
Nincsenek nálam, úgyhogy élve kellek nektek.
És van egy másik érvem is. Ha rajtunk üttök, meghalunk. De magunkkal viszünk
hármat-négyet közületek is.
Nekem nincs vesztenivalóm, de te sokat nyerhetsz. Szóval inkább tárgyaljunk!
Pontosan miről akartok tárgyalni?
Adj öt percet és átgondolom!
Addig is az a négy fickó, aki a furgon mögött áll, tűnjön el!
3-as egység! Pozíciót elhagyni!
SÜRGŐSSÉGI OSZTÁLY
Ürítsék ki a folyosót, ez nem gyakorlat, vészhelyzet van! Hagyják el a helyiséget!
Gyerünk! Ismétlem!
Ürítsék ki a folyosót, ez nem gyakorlat, vészhelyzet van! Hagyják el a helyiséget!
Gyerünk, siessenek!
Bruce?
Hé! Css! Gyerünk!
Figyelj rájuk, oké?
Altatóorvos.
Ezeket lefoglalom.
Kapaszkodj!
Bruce?
Indulás!
Mennyi idő telt el?
Mit tudom én. Úgy három perc.
Vagy három és fél.
Lejárt az öt percnyi türelmi idő!
Bizonyítékot kérek, hogy hajlandóak vagytok együttműködni!
Oké! Elmondom, hol van a zsákmány fele!
A Maxime Girald utca 33-as szám alatti postaládában. Párizsban.
Csekkoljátok és folytathatjuk!
Küldjetek oda egy csapatot most rögtön!
Parancsára!
Magának is feltűnt, hogy az a megafon mindig ugyanonnan és ugyanolyan
sebességgel jön elő?
Pontosan ugyanerre gondoltam.
Bassza meg, bemennek!
Nem számít, csak fuss!
Hát ez csodás! Összeraktak nekünk egy báb előadást!
Ez vaktöltény.
BERLIN
Ahogy én szeretlek,
Felejtsd el, felejtsd el,
Hogy úgy bárki szerethet.
Hogy úgy bárki szerethet! Nem!
Senki, mert én a tenger erejével szeretlek,
Én a szél lendületével szeretlek,
Én az időn és a téren át szeretlek,
Én egész testemmel-lelkemmel szeretlek,
Én mint gyermek a reggelt, úgy szeretlek,
Én mint férfi az emlékeit, úgy szeretlek,
Én…
Erre!
VÁLOGATOTT GYÜMÖLCSÖK VALENCIÁBÓL
Látod azt a boltot?
Bemész és veszel egy padlószőnyeghez való ragasztópisztolyt! És nem szólsz senkihez!
Oké? Gyerünk!
400 métert tettünk meg a csatornában. Megyünk tovább.
Csak egy alagút van.
- Itt Lavelle felügyelő. - Felügyelő! Találtunk valami érdekeset.
A helyszínelők megvizsgáltak néhány gyanús lyukat Polignac lakásában.
Az egyik pálma törzsén is volt egy. Nagyon gondosan álcázták őket.
- Mind ugyanakkora, 9 milliméteres. - És ebből mi következik?
A jelentés szerint a lyukakban megfigyelőkamerákat helyeztek el.
Hogyha valóban megfigyelték
az aukciósház igazgatóját az otthonában,
az valószínűleg kizárja, hogy ő lett volna a tettes.
Köszönöm.
Több spanyolországi szakemberrel is sikerült beszélnem.
Kiderült, hogy a piacon csak egy kilenc milliméteres kamera van, amely vezeték
nélkül képes hangot és képet is felvenni.
A hatótávolsága pedig maximum száz méter.
Vagyis akik megfigyelték Polignacot, ugyanabban az épületben
voltak.
Ennél is jobb. A szemközti épületben.
A Gioconda hotelban. Tökéletes hely a kémkedésre, ugyanis senki nem kérdezi,
miért járkálsz ki-be.
Ott viszont több kamera is működik.
Találkozunk a hotelban.
3-as és 5-ös egység! Fel a felszínre!
Jól van. A lábadat rakd a rúdra,
a kezeddel meg kapaszkodj meg a másikban!
Roi, elárulnád, mit csinálunk?
Egy ponyvaszendvicset.
Mit?
Figyi, mennyire erős a hasizmod?
Miért?
Lélegezz lassan, le kell vinnünk a pulzusszámunkat!
Hosszú út vár ránk.
Simón volt a rabló.
Mit láttál?
Távcsövekkel figyelte a lakásomat.
Van egy makettje az aukciósházról…
fotói az ékszerekről, meg… egy pisztolya is.
Jézusom…
most mit csinálsz?
Mit csinálok?
Hívom a rendőrséget.
Rendőrség, hallgatom.
Jó napot! Camille Polignac vagyok.
Beszélnem kell Lavelle felügyelővel az ellopott ékszerek ügyében.
Kérem, tartsa egy kicsit!
Simónért tűzbe tettem volna a kezemet, Susi!
Azért jöttünk, hogy visszaadjuk a férje iratait és személyes tárgyait.
Nem is ismertem a férfit, akivel éltem.
Még a kódját sem tudtam.
Azt hiszem, ez túl sokszor hagyta el a számat az elmúlt napokban.
Hol tartotta ezeket a férjed?
A dolgozószobája széfjében.
A rendőrök vágták fel, mert nem tudtam a kódot.
Az utolsó este, amikor láttalak,
A „You know I’m good”-ot hallgattam újra és újra. SOPHIE
Polignac asszony?
Igen, igen, itt vagyok!
Laurent nyomozó vagyok. A felügyelő asszony bevetésen van.
Megpróbáljuk elérni, kérem, tartsa!
Rendben.
Volt egy gyereke és eltitkolta.
Én meg nyolc évig könyörögtem neki.
Egyáltalán nem ezt érdemelted.
Ki ez az idős nő?
Gondolom az anyósa. A másik anyósa.
A kisfiú kiköpött François.
Egy igazi rohadék ez a François!
A vonalban Lavelle felügyelő.
- Megszakadt. Hívd vissza! - Rögtön.
Köszönöm.
Az a nő ellopta a szobád belépőkártyáját, szerinted vajon mit
csinálhat most?
Az most nem számít, kaptunk pótkártyát. Gyorsak leszünk!
Szerintem most hívja a zsarukat, hogy kihozza a férjét a börtönből.
Az nem olyan biztos. Át fogja gondolni.
Így mi is időt nyerünk, hogy eltűnjünk.
Úgy tíz percet. Maximum tizenötöt.
Nem tudom, nem tudom.
Szerintem nagy hibát követünk el.
Jobb lenne, ha elhagynánk Párizst.
Nincs értelme megszökni, ha minden tele van nyomokkal!
Csak úgy van esélyünk, hogy szabadok maradjunk, ha egyetlen nyom sem vezet el
hozzánk.
AMMÓNIUM-KLORID
Felügyelő! Van két új gyanúsítottunk. Harmincas spanyol férfi és nő.
Elloptak egy járőrkocsit, és két járőrt túszul ejtettek. Neversnél.
- Van róluk képünk? - Negatív.
Zárjunk le minden utat 30 km-es körzetben! És kezdjük meg a helikopteres keresést!
Figyelem minden egységnek! A 224-R jelzésű járőrkocsit keressük.
Két járőrt elraboltak. Az autót utoljára az autópályán látták Saint-Éloi felé.
Az egész francia rendőrség minket keres! Égen-földön!
Kocsit kell váltanunk.
FOLYAMI KIKÖTŐ
Fordulj balra! Hátha el tudunk kötni egy hajót!
Tartsd a stukkereket!
JACHTKIKÖTŐ - ZÁRVA
Befelé! Gyerünk!
Hé!
Nyugi! Tudom, hogy mit csinálok!
Ez itt 8 milligram propofol és 8 milligram diazepám. Fejenként.
Ugyanakkora dózis, mint a nyílt szívműtéteknél.
Css! Css!
Tíz órán keresztül úgy alszotok majd tőle,
Mint a bunda.
Köszönöm! Ha nem álltak volna meg, lehet, hogy már nem lennék életben!
Remélem, hogy kipihenik ezt, és nem lesz emiatt PTSD-jük! Viszlát!
Megpróbálok elkötni egy hajót.
Én eltüntetem a kocsit. Tessék!
Remélem, van rajta biztosítás!
Ja, persze!
Elindultunk!
Állítsa le!
Mi történt?
Szálljon ki a járműből és nyissa fel a csomagteret!
Nincs is hátul semmilyen áru, uram.
Kinyitják az ajtót! Fogd meg a rudat, és támaszd rá a fejed!
Amikor szólok, nyomd ki magad, ahogy csak tudod!
Most!
Semmi áru.
Jól van, csukja vissza!
Rendben, köszönöm.
Baszki, feljönnek! Akkor most fordítva! Fogd a rudat, és húzódj le!
Most!
Nem megy.
De igen! Menni fog, Cameron!
Tiszta a terep!
Jól van, elmehet!
Újra elindult!
Hah!
Készen vagyunk, indulás!
Nyugi. Most jött meg a rendőrség.
Most értem ide.
Egyelőre csak két kocsi.
Akkor a szeretőd mégsem nyomott fel.
Nem, nem, nem, és ez a jó hír.
Akkor legalább tíz kocsival jöttek volna, de ez csak kettő.
De biztos, hogy forró nyomon vannak, megnézik a kamerákat, és az viszont rossz
hír.
Vagyis itt ragadtunk a szobában.
Berlin?
Keila, meghackelnéd a hotel biztonsági rendszerét?
Már megtörtént, mindent letöröltem!
A zsaruk odalent vannak!
Iktasd ki a folyosói kamerát, hogy leléphessünk, és aztán töröld le az utolsó
néhány órát, a báltermet is beleértve!
Most nem megy, éppen egy motorcsónakon menekülünk a rendőrök elől!
Ha nem sikerül négy perc alatt, nekünk lőttek.
Mi a baj?
Itt nincs elég térerő!
Lavelle felügyelő a bűnüldözéstől. Két olyan illetőt keresünk, akik
A múlt héten jelentkeztek be. Vagy még régebben.
Azt nem tudjuk, hogy hányan vannak, csak hogy spanyolok.
Valóban hasonlítanak két vendégünkre, de… nem vennék rá mérget.
Várjon!
Azt hiszem, ez a lány a háromtizenhármasban lakott!
Mindjárt előkeresem.
GIOCONDA HOTEL DOLGOZÓI JELSZÓ
Nagyon kevés a térerő! Bruce, mehetnénk gyorsabban, hogy elérjünk egy
másik átjátszót?
Hát még szép!
De furcsa! Az összes fájljuk kitörlődött!
De ha jól látom, csak azé a csoporté.
Elnézést! Volt egy spanyol csoport, akik tizenhét napot töltöttek a szállodában.
Közülük öten tegnap reggel távoztak, viszont az egyikük ma visszajött, és most
a hatodik vendéggel van, aki itt maradt.
Mm, aki egy fura figura. Még azt sem engedte meg, hogy kitakarítsuk a szobát.
Most is fent van az 503-asban.
Hívjatok erősítést!
Van bármilyen terem, ahonnan láthatjuk az összes kamera képét?
Van.
Intézem a kamerákat.
Jöjjön velem!
Hozza a mesterkulcsát!
Mi az istent tökölsz már, Keila?
Nagyon lassan megy, nincs térerő!
Ki kell jutnunk a kanyonból, Bruce, tudsz gyorsabban menni?
A csónak ennyit bír!
Ti ketten, fel a lépcsőn! Nyomás!
Mi van már?
Mindjárt
kiérünk a kanyonból! Bruce, gyorsabban!
Ez az össze térfigyelő kamera?
Ühüm.
Most értünk ki, már kell lennie!
Na végre!
Működik!
Andrés, mi lesz, gyerünk!
Bent vagyok a felvételek szerverén.
De előbb ki kell válogatnom közülük azokat, amiken rajta lehetsz, máskülönben
túl gyanús lenne!
Törölj ki mindent! Hallod? És iktasd ki a folyosói kamerát!
Kész is! Most jönnek a kamerák!
Nem tudom, melyik lehet a folyósói, számozva vannak, nincs nevük!
Lődd ki mindet!
Vészhelyzet van!
NINCS JEL
Valaki éppen most kapcsolta ki az összes kamerát!
A mesterkulcsot!
Siessetek!
UTOLSÓ KAMERA TÖRÖLVE
Kamerák kiiktatva!
Nyomás!
Mindjárt felérünk.
BELÉPÉS CSAK A SZEMÉLYZETNEK
Rendőrség, kinyitni!
Eltűntek, baszki! Eltűntek!
Még a hotelben vannak!
Zárják le az egész hotelt, a vészkijáratokat és a parkolóházat!
Semmi. Nyomuk sincs!
Francba…
Na jó, eddig jófejségből hallgattam.
És mert mindenki olyan életet él, amilyet akar.
Viszont a férjed még ha nem is egy gengszter, mint Simón, de ugyanakkora
csaló, mint ő.
Ne hasonlítsd a férjemet egy rablóhoz, aki távcsővel kukkolt engem!
Nem is akarom.
Viszont a férjed elhitette veled, hogy a tietek egy modern lávsztori.
Esténként eljártál, hogy bohém módra habzsold az életet, mert szabad voltál!
Pedig nem voltál.
Hanem magányos! Miközben ő…
Fel-alá utazgatott! A másik nejével, a meglepetésgyerekkel ja meg a pótanyóssal!
Tényleg kihoznál egy rohadékot a börtönből, hogy bedugj egy másikat?
Na!
Akkora idióta vagyok!
És bűntudatom van.
Az ne legyen! Még mit nem!
Figyelj rám! Elloptál valamit?
Nem, dehogyis.
Jól van. És nincs egy gyereked, akit valamiért sosem említettél meg?
Nincs, de volt egy afférom.
Jaj, ne már, Camille, az tök más!
Figyelj, elmondom, mi a lényeg! Ebben a sztoriban két vesztes is van.
Te, te vagy itt az egyes számú, a lúzer cum laude!
A másik pedig a férjed. És csak egy győztes van. Simón.
Most azt kell elérnünk, hogy te legyél a győztes! Ők meg a vesztesek!
Na és ezt mégis hogy érjem el?
Elveszed a legnagyobb kincsét: a pénzét!
Nem. Te megőrültél!
Camille! Gondolj bele!
Neked elment az eszed! Szálljak szembe valakivel, aki évek óta tervezgeti ezt?
Senki sem tudja, hogy jutott be, még az is lehet, hogy valami bandatag!
Akárhogy is, Camille,
te pontosan tudod, hogy ki az a férfi, akit a fél világon keresnek!
Elég lenne egy telefon, hogy húsz évre rács mögé dugják!
De mit nyernénk mi azzal? Semmit!
Amúgy gondolj bele! Simón helyében nem adnád fel a zsákmány egy részét, hogy
megúszd a börtönt?
Mekkora részét?
Hát a húsz százaléknál szerintem nagyobbra is törhetünk.
A hatvan meg már túl sok gonddal járna.
A legcélszerűbb a negyven százalék!
Kezdek szédülni, Susi.
És ha belemennék ebbe az őrültségbe, hogy fogjuk megtalálni Simónt?
Ez lesz a nehéz a dologban!
Jól van, srácok! Jó munkát! Na szeva!
Szevasz, papa, majd ütközünk!
Sziasztok, mi újság? Ez itt nem más, mint „A választás aranyat ér”.
Összesen tíz másodperc alatt kellene döntenetek,
ajánlok nektek…
…tizenöt rongyot a motorotokért, benne vagytok vagy sem?
És a visszaszámlálás indul most!
Hát így menekültünk meg.
Az ember hajlamos azt hinni, hogy a szökés a leggyorsabb menekülés, ám a börtönök az
ilyen gyors lelépőkkel vannak tele.
Úgy kell csinálni, mint a profik: Houdini, Copperfield…
Akik a szemünk láttára tűnnek el, és mindössze egy kérdés marad utánuk: mégis
hogy csinálták?
Ami pedig Roit és Cameront illeti, ők továbbra is a ponyvaszendvicsben utaztak.
Ennek a fantasztikus trükknek hála akárhogy is vizslatták a zsaruk, nem
szúrták ki őket.
Így tettek meg hatszáznegyvenöt kilométert, mintha csak egy hálókocsiban
utaztak volna.
És a csillagokat nézték.
Ez már Spanyolország. A Pireneusok.
Hol?
Ott!
Miért van rajtad folyton ez?
Csak tizenhárom éves korom óta.
Anyám belehalt a szülésbe. Fater meg eléggé kivolt ettől.
Egyedül kellett felnevelnie.
Engem, aki kinyírta a nőjét.
Szóval mindkettőnket jól megbaszott a balszerencse.
Nekem nem volt anyám, az apám meg gyűlölt, neki pedig nem volt felesége, és gyűlölte
a fiát.
Sok düh volt bennem, tudod?
A suliban se bírtam sokáig megmaradni. Úgyhogy általában dél körül leléptem.
És hová mentél?
Hát ki a térre. Válogatott srácok jöttek ott össze…
Baszki, mindenért megagyaltuk egymást. Egy lasztiért, egy cangáért, vagy egy
csajért.
És mire hazaértem, már hazaszóltak a suliból is.
Fater leültetett egy székre,…
…és keménykedve közölte:
Majd én megtanítalak, hogy’ ülj nyugton!
Ő önkontrollnak nevezte.
Ezt úgy hívják, önkontroll! Segít, hogy ne verekedj folyton,
meg hogy a seggeden tudj maradni!
Tedd ide a kezed!
Gyerünk már!
És akkor megégette a kezemet.
A cigijével.
Jó sokáig ott tartotta a rohadék.
Nahát, csak kibírtad ülve!
Úgyhogy megszöktem.
És ekkor kezdődött a rablókarrierem.
De akkor még nem vágtam a bűnözés művészetét. Már túl voltam három
tárgyaláson,
ki-be jártam a javítóból, mint valami plázából és ekkor megismertem Berlint.
Sajnálom.
Mit?
Hogy a szarságaimmal untatallak, miközben neked itt van ez.
És a kecske is azóta van?
Berlin találta ki.
Tényleg?
Azt mondta: „a Gonosz mindkettőnkben ott van”.
„Úgyhogy amikor legközelebb megszólít, és már majdnem szétvernéd valami köcsög fejét
és ott hagynád az út szélén,
csak nézz a tetkóra, és akkor legyőzöd. ”
Megvan a srác a versenyről?
Szétrúgtam a seggeteket!
Régen ilyenkor simán fogtam volna egy csavarkulcsot
és bezúztam volna a fejét.
De Berlinnek hála ránéztem a kecskére, és győztem.
Megáll a kamion, készüljünk!
Jöhetsz!
Bruce és Keila 130 tengeri mérföldet tettek meg 300 lóerővel,
és Angoulême mellett le is parkoltak.
További 190 kilométernyi földút megtétele után végül elértek egy újabb
hajózható folyóhoz: a Dordogne-hoz.
Minden ilyen váltás felért egy tűzzáró ajtóval.
Egyre nehezebb volt a nyomukban maradni.
Keila kifundálta, hogy hajózzanak el biztonságban a torkolatig, Bordeaux-ba.
Jó estét!
Elnézést, van valami tervük holnap estére?
Onnantól Spanyolország már csak egy köpésre volt a tengeren.
Így váltotta ki tehát a pánikszerű menekülést egy kellemes kis hajóút.
És van annál romantikusabb, mint lecsurogni egy francia folyón?
Bruce, mondanom kell valamit.
Jó, persze, mondd csak!
Hogy is kezdjem?
Szóval kösz, hogy megmentettél.
Csak ezt akartam. Tudod, a vipera, meg a kórház, az egész cirkusz. Köszönöm.
Nincs mit.
Én is mondani akarok valamit.
Amikor a hátamon cipeltelek, és dülöngéltél,
mert fogytán volt az erőd,
vagy utána,
amikor a járőrkocsiban megfogtad a kezem,
és alig éreztem a pulzusod,
azt hittem, ennyi volt.
És ekkor rájöttem, mennyire fájna, ha elveszítenélek.
És hogy ha megmentelek… akkor nem fogom beérni azzal, hogy néhanapján kávézzunk.
Vagy azzal, hogy írjunk egymásnak karácsonykor.
És igen, tudom, hogy életem végéig bókolhatok neked,
egy ilyen csaj úgysem figyelne fel egy magamfajta srácra…
Fogalmam sincs, hogy mi fog történni holnap.
Úgyhogy inkább elmondom most.
Asszem egy kicsit megszerettelek. Egy kicsit nagyon.
Hé! Hé! Css! Hé!
Itt kell különválnunk.
Viszed a dobozod, és én is.
Tudod, hogy éred el a török kontaktodat?
Igen. Buraknak hívják.
Az én emberem is török. Ercan.
Ha minden igaz, három nap és találkozunk.
Légy óvatos!
Te is!
Ígérd meg, hogy nem lesz több ilyen!
Könyörgök, ígérd meg, esküdj meg!
Mert nem fogom tudni megállítani.
Megígérem.
Mindeközben Párizs határában egy negyedik ellenőrzési pontot állítottak fel
a várostól hatvan kilométerre.
Az autópályán elhagyni az országot egyre komplikáltabbnak tűnt.
Úgyhogy át is vedlettünk azokká a sportolókká, akiket ha az ember meglát
felérni a hegy tetejére, csodálattal nyugtázza:
„ezekben azért van spiritusz! ”
Összesen négy napig róttuk a francia utakat hegycsúcsról hegycsúcsra.
A legbarátságtalanabb helyeken át,
azonban végig a hegyeket követve.
És mi érkeztünk meg utoljára.
Száműzetésbe vonultunk egy csodálatos helyre, csak annyi ideig, amíg
lenyugszanak a kedélyek.
Amíg kikopunk a vezető hírek közül. És amíg biztossá nem válik, hogy a rendőrség
végleg nyom nélkül maradt.
A hozzánk vezető egyetlen nyom viszont nem náluk volt.
BUENOS AIRES KÁVÉHÁZ
Hát, tervezek egy utat Dél-Argentínába. Már nagyon vágyom oda.
- Ühüm. - Szerintem neked is tetszene.
Tudod, arra gyönyörűszép a természet, hm. Merre jársz?
Egész este együtt voltunk, de szerintem te legfeljebb tíz percig voltál úgy igazán
jelen.
Igazából próbálok túllépni egy szerelmi csalódáson.
Hm.
Tegnap, amikor megláttalak, úgy éreztem, hogy ez lehet az előző életem utolsó napja
és az új életem hajnala.
Viszont reggel ugyanazt az ürességet éreztem.
Öhm, azt hiszem, jobb, ha most megyünk.
Igen. Én is azt hiszem.
Egy hétig bujkáltam azon a helyen.
Abban a kávézóban, amiről meséltél.
Madridban is van egy ilyen törzshelyem, a Café Buenos Aires.
És tegnap végre megláttalak.
Szörnyen dühös voltam, fel akartalak jelenteni.
Hogy akkora fájdalmat okozzak, mint te nekem.
De ott volt veled az a nő.
És dobogni kezdett a szívem.
Rádöbbentem, hogy valójában csak becsaptam magam ezzel a bosszúvággyal.
Látni akartalak, Simón.
Semmi másra nem vágytam.
Én sem tudlak kiverni a fejemből. Az a nő meg…
én csak vele próbáltalak téged elfelejteni.
De nem sikerült.
Hogy higgyek neked, miután mindent láttam a szobádban?
A távcsöveket, a makettet, még egy pisztolyt is!
De olyan idióta vagyok, hogyha megpróbálnád beadni, hogy nem te voltál a
rabló, azt is elhinném.
Nem tudom ezt mondani, ugyanis nem igaz.
Kezdjük ott, hogy a nevem Andrés. Andrés de Fonollosa.
Bravó!
Már eleget hazudtam neked, Camille.
De tudnod kell, hogy nem volt más választásom.
A sors úgy akarta,
hogy a férjed kirablását előkészítve beléd szeressek.
Reménytelenül.
Ez az! Ezzel meg is van a húsz év! Elkaptunk!
Láttam, ahogy felkelsz éjszakánként, Olvasol melankolikusan,
táncolsz.
És elmész a kutyáddal, hogy habzsoljátok az életet.
És én csak az a kutya akartam lenni,
hogy melléd szegődhessek életem végégig.
Viszont egyik dologról sem tudtam lemondani.
Meg kell értened, nem mondhattam el az igazat!
És a rablást nem tudtam megállítani.
Nem, nem szabad!
Nem lehet, hol van a mosdó?
Ott hátul.
A picsába az egésszel!
De szabad, persze, hogy szabad!
Menjünk innen!
Bonjour!
Nahát, nyomozók! Mi szél hozta önöket?
Az ember sosem mond nemet egy párizsi útra.
Azért küldtek, hogy kiderítsük, hogy áll az ügy.
Rövid leszek.
A helyszínelő csapatunk elemezte és katalogizálta a hotelban és a lakóautóban
talált DNS-mintákat.
Összesen több, mint 2580 különböző minta bukkant fel a helyszíneken.
Olybá tűnik, mintha szándékosan szétszórtak volna egy csomó biológiai
mintát a világ minden kontinenséről.
És természetesen senki nincs a nyilvántartásban, akivel ezeket
összevethetnénk.
Ez az egyetlen, amink van.
Ez a néhány fantomkép a tanúvallomások alapján.
Lehet, hogy ezt a csatát megnyerték.
De újra fognak lopni. És akkor mi is ott leszünk. Lesben állva.
Valami fontosat kell mondanunk.
Nincs az az összeg, ami felér a megaláztatással, aminek kitettél engem.
Nem is beszélve a járulékos veszteségekről, mint a házasságom csődje.
A lényegre térek.
A zsákmány 40%-át akarjuk a hallgatásomért!
Mindazért, amit én tudok rólad a világ rendőreinek a fele ölni tudna.
Várj, és mégis mit tudsz egész pontosan?
Egy ilyen profinak nem is kell magyarázni, hogy van másolatunk belőle.
Á!
Ez lenne itt a másik három szalag.
Ez volt a szobában, ez itt a széfben, ez meg a kesztyűtartóban.
Persze már üresek. Természetesen.
És el ne felejtsem! Ez lenne a nyom, amit a mosdóban hagytál.
A ragasztószalag a mikrofonkábel nyomaival.
Úgyhogy én is mondok valamit.
Illene megköszönnöd a sok járulékos veszteséget, amikről beszélsz.
François-val nem miattam futott zátonyra a házasságotok.
Az a kapcsolat már eleve a tenger fenekén volt.
Ő inkább egy sima lakótárs volt neked, nem a szerelmed.
Talán szeretett a maga középszerű módján, de nem volt képes rá, hogy
boldoggá tegyen!
Én eszedbe juttattam, mennyire boldog lehet egy ember.
És te is nekem.
Másodsorban pedig ami köztünk volt, nem csupán egy szórakoztató kaland volt. Ez
valódi!
Valódi szerelem.
Hisz valljuk be, remekül túlélte ezt a néhány hónapot is, amíg nem találkoztunk.
Meg a távolságot.
És a fájdalmat.
Vajon miért nem tudtunk ellenállni, miután te tegnap megjelentél itt, hogy
aljasul megzsarolj?
Vagy én miért nem jöttem rá?
Hát mert ez valódi! Ezért megállíthatatlan!
Nem tudod letagadni, akárhogy is próbálod, ez maga az elefánt a szobában,
és ez az egy elefánt már kihalófélben van, mivel az emberek döntő többsége
meghal, mielőtt ilyet tapasztalna.
Becsaptál engem. Kihasználtál.
Nem, Camille! Én semmit se nyerhettem volna ezzel, ellenkezőleg!
Csakis vesztenivalóm volt, és még így is ezerszer is kockára tennék újra mindent,
hogy megismerhesselek.
Harmadrészt pedig habár már nincsenek bizonyítékaid, hogy megzsarolj, elfogadom
az ajánlatot!
Persze, hisz mint sejtheted, az összes ékszerből meg drágakőből
beolvasztás után új, más ékszer születik Törökországban.
Öhm, tudjátok, muszáj átalakítani a szajrét, nehogy aztán terhelő bizonyíték
maradjon a nyakunkon.
Ez az első kifizetés, ami most érkezett Ankarából.
Hárommillió-nyolcszázezer euró.
A többit majd folyamatosan küldöm, amint én megkapom. Hm, megfelel így?
Igen. Nekünk megfelel.
FRANCIAORSZÁG - 255 KM
Ki vágyna egy kényelmes szerelemre?
Sokszor nem marad más választásunk.
De azt hiszem, egyetérthetünk, hogy a tiltott dolgok iránti őrült, szédítő vágy
sokkalta izgalmasabb.
A titkolózás. Az, hogy az életedet teszed kockára.
Hogy a tét a mindent vagy semmit, és közben fel-le szánkázol a vágy és a
fájdalom hullámvasútján.
Hogy érzed, még ha csak kis időre is, hogy valóban élsz!
A szerelem az egyetlen ok, amiért érdemes élni. Ne feledjétek!
Közbejött egy-két dolog, és elvesztettem a rám eső részt.
Szóval megint rabolnunk kell.
Nagyon jó! Már kezdett nagyon hosszúnak tűnni ez a vakáció.