Jaký by asi bylo tě políbit?
Cítím žár své horečky.
Nemůžu dýchat.
Ale vůně tvých vlasů mě rozptyluje.
Ráda bych ti řekla, že umírám,
ale ještě radši bych tu zůstala navždy
a cítila tvé teplo.
Vím, že blouzním.
Ve smrtelném deliriu.
Ale co když je to láska?
Myslím, že je.
Zamilovala jsem se do tebe, Bruci.
Ani nevím, jak se doopravdy jmenuješ. To je absurdní.
Natékají mi mandle. Dusím se.
Myslím jen na to, že jsem se ti nesvěřila.
Že tě miluju.
Že jsem neměla sex jinak než přes obrazovku
ve virtuálním světě.
Napij se vody.
Měl jsi pravdu. Nebylo to skutečný.
Nikdo nevoní jako ty,
nikdo nehladí jako ty. Nikdo nemá takovou husí kůži jako teď já.
Chci, abys věděl, že jsem možná jediná panna na Západě,
ale chci to s tebou změnit.
Musíš mě zachránit, abych ti to mohla říct
a válet se s tebou do soumraku v bahně.
Snad mě zachráníš.
PAPÍROVÝ DŮM BERLÍN
Našli jste něco?
Zatím jen otisky zaměstnanců.
Moment.
Přišli, popadli šperky za 44 milionů
a zmizeli beze stopy.
My Španělé jsme občas neskuteční.
Zapomínáte, že mozkem operace je Francouz.
No jistě.
Vy Francouzi jste šovinisti, i když přijde na zločin.
Znáte strategii stará kráva?
Stará kráva?
La vache vieille. Možná používáte stejný výraz.
O tom slyším poprvé.
Když farmáři od Orinoka potřebují přejít řeku plnou piraní,
pošlou po proudu jako první nejstarší krávu.
A zatímco piraně hodují,
o kus dál přejde řeku zbytek stáda.
Zajímavé.
Ve Francii tomu říkáme „odvedení pozornosti“.
My dvě jsme jasné piraně. A gang je kravské stádo.
Ale kdo je naše stará kráva?
Ti mladí Španělé.
Chtějí, abychom sledovali falešnou stopu.
Nedává smysl, aby se sem někdo vloupal…
Mají tu jedno z nejkomplexnějších zabezpečení v Paříži.
…a aby pak vyrazili do klubu,
ukradli auto a závodili s nezletilými chuligány.
Oni a ten šperk nalezený v kradeném voze mají odvést pozornost.
Zapomínáte na jeden detail.
Při strategii stará kráva obětujete nejslabší kus.
A ten šperk má hodnotu čtyř milionů eur.
Je z celé kolekce třetí nejcennější. Takže ne.
Ne.
Neměl odvést pozornost.
Moji drazí spoluobčané provedli loupež s náznaky geniality.
A překypující nadšením a adrenalinem
se ji vydali oslavit ilegálním závoděním.
Tak poznáte Španěla. Že slaví.
Jakou tedy máte teorii?
Ta stará kráva je Polignac.
Pusťte ho z vazby.
Jak se držíš, zlato?
Dobře.
Mám vlastní celu. Je to jako lacinej hotel.
Simón přišel, protože ti musíme něco říct.
Nabízí, že nám půjčí peníze na právníka.
To nemůžu přijmout.
Neshazuj to ze stolu.
Zabavili nám byt, zmrazili účty.
A potřebuješ dobrýho právníka.
Nemyslíš, že přijmout jeho peníze by bylo až moc ponižující?
Camille, dovolíš?
Díky.
Zdravím, Françoisi.
Plně tvůj postoj chápu. Proto ti chci něco vysvětlit.
Nedělám to, abych tě ponížil.
Jak asi tušíš, nejsem žádný filantrop.
Dělám to pro ni.
Tvá žena je nešťastná. Věří, že jsi nevinný.
Sedíme tu jako dva muži, které spojuje láska k jedné ženě.
A jestli věří, že jsi nevinný, tak já taky.
Neudělal bys to samé?
Ty peníze přijmu, ale pod jednou podmínkou.
Bude to půjčka.
Znamenitě.
Jistě. To je přístup!
Nehledej si kamarády ani nezdob celu. Za čtyři dny jsi venku.
Děkuju vám oběma. Jsem ve vašich rukou.
Jsme v tom spolu, Françoisi.
Jsme tu zavření s tebou.
Zabereme společně jako veslaři.
Přesně. Jako veslaři.
Všichni za jednoho, jeden za všechny.
Hej! Stůj! Zastav, kurva!
Stůj!
POLICIE
- Dobrej. - Zdravím.
- Chcete dál? - Ne, není třeba.
Jen vám jdu vrátit demižon.
Vážně?
Dalo práci dostat ven ten poslední citron?
Byl tam měsíce.
Netrvalo to tak dlouho.
Půl hodiny.
Víte, proč jsem vám ho přinesla?
Když jsem vás viděla přijet s dětmi,
kopat díry, zatloukat kolíky do země
v té vaší dřevorubecké košili a s upocenými vlasy,
řekla jsem si: „Konečně tétéčko.“
Co je „tétéčko“? Jako Audi TT nebo…?
Ne.
Tétéčko jako testosteron a takt.
Mužný a zároveň citlivý chlap.
Takových je málo.
Pak jsem vás viděla plakat a…
Napadlo mě, že byste si třeba rád promluvil.
Ale odmítl jste, tak jsem přinesla demižon.
Když jste řekl, že jste vdovec, přibrzdila jsem.
Ale lhal jste, vy mizero.
Když jsem si čistila zuby, slyšela jsem vás mluvit s ženou.
Znělo to, jako byste jí říkal o mně.
A mém limoncellu.
To stačí, prosím. Je mi trapně.
Hanbou bych se propad.
Na svou obranu musím říct,
že to limoncello a náhlý rozvod
mě pěkně vykolejily.
Ale zakončil jste to citlivě a s noblesou.
Mám jen jednu otázku.
Dala vám vaše ex zelenou, nebo ne?
Neflirtujete se mnou, že ne?
Taky jsem cítila to „děsné jiskření“,
co jste jí popisoval.
Radši už půjdu.
Není těžké mě přesvědčit a…
Tak… nashle.
Hezký den.
Tétéčko.
Smím?
Vypadám jako mažoretka.
Máme tu 36letou ženu uštknutou hadem do nohy.
Je v anafylaktickém šoku. Jsme tam za šest minut.
Policejní sirény.
Strážníci.
Hadi. Lupiči.
Plechovky plný šperků.
Konečně se rozhodnu přijít o panenství…
a takhle se to zkomplikuje.
To se mi honí hlavou, lásko.
- Nebylas v minulým životě rybářka? - Lovkyně žraloků.
A co ty?
Povíš mi lepší milostnej příběh, než je ten můj?
Nemám moc zářezů.
Jeden mi ale dal zabrat.
Líbání bylo prakticky tabu, takže…
To byla jeptiška?
Tak holka tvýho kámoše v první třídě?
Skoro.
Byla v pasťáku. Se mnou.
Byla na křídle pro holky a já pro kluky.
A jak jste se potkávali?
Chodili jsme do sboru.
Seděli jsme vzadu a sem tam schválně upustili noty.
Skrčili jsme se a líbali jako šílený,
zatímco ostatní zpívali „Adeste fideles“.
Rozrajcovaný nebezpečím, že vás může načapat kaplan.
Máš rád zakázaný ovoce, co?
Jo, trochu.
Taky jsem vždycky chtěla zpívat ve sboru.
Co to děláš?
Nebyli to sourozenci?
Promiň.
Tohle je naše jediná stopa.
A co tohle?
Portréty? Mezi náma, stojí za hovno.
Vypodobňují něčí vzpomínku. Abstrakci.
Přeříkají svůj příběh nějakému kreslíři na stanici,
který načmárá, co si vycucá z koulí.
A některý z nich mají obří koule.
Máme jen tuhle kozu.
Doufejme, že pán s kozou má záznam.
Ano, potřebuju mluvit se španělskou kriminálkou.
Hned, prosím.
Víte, co ta rohatá koza znamená?
Ďábla. Zlo.
Namaloval ho i Goya. Znáte ten obraz?
Nevybavuju si ho.
Jasně. Chápu. Máte svůj Louvre.
My zase Prado.
Musím uznat, že Mona Lisa je velice tajemná,
ale Las Meninas jsou mnohem zábavnější.
Každému podle jeho gusta.
Máte tetování?
Neodpovídejte. Nechci to vědět.
Haló?
Sierrová ze španělského Europolu. S kým mluvím?
Alicia Sierrová. Dlouho jsme se neslyšely.
Voláte kvůli nějakému zločinu?
Ale… Murillová! Jistěže ne.
Volám, jestli na sobě máš něco sexy.
Plánuju dámskou jízdu v Paříži.
To zní skvěle.
Mám tu francouzskou kámošku, která si s náma chce vyrazit.
Můžeme to rozjet, najít stopy, vyslýchat až do svítání…
- Co tam máš? - Loupež.
Klenoty za 44 milionů.
Vypadá to na Španěly.
- Kdy? - Včera.
- Sedám na první letadlo. - Hurá. Pošleme ti vůz.
Bude sranda.
Panebože!
To je Susi! Jde na konkurz. Slíbila jsem, že jí pohlídám syna.
Vždycky se tak zmažeš.
- Jak se držíš? Víš něco o Françoisovi? - Zatím ne.
V pohodě? Můžu Pabla nechat v baru.
Konkurz nebude na dlouho.
Ne, o to nejde.
Vzpomínáš na toho Španěla z baru?
No, máme poměr.
- Je tady? - Jo.
Je suis l'amour.
A co François?
Byli jsme za ním ve vězení.
A smířil se… s tím.
Kdybys to viděla…
Všichni tři s rukama na skle v návštěvní místnosti.
Bylo to dojemný.
Jasně. To si dokážu představit.
Ale není to divný? Myslím, že šel za Françoisem.
Ne. Požádala jsem ho.
Simón nám půjčil peníze na právníka. Jednoho z nejlepších v Paříži.
Dal mi 200 000 eur. V hotovosti.
Teda… To je štědrý.
Že jo?
Ale… Jak se to celý seběhlo?
A takhle rychle?
Teda ne rychle, ale prakticky zároveň.
Nevím.
Bylo to jako tsunami.
Aha, tsunami.
Jasně.
POHOTOVOST
Dispečinku, jsme v nemocnici. Pořád je v bezvědomí.
Počkáme tu.
Všichni spolu.
- Rychle. - Dispečink, rozumím.
Jedeme.
V klidu, jasný?
Nastup pomalu do auta.
S důkazy, které máme v tuto chvíli v ruce,
doporučuji, aby manžel přiznal vinu.
Nemůže se přiznat, když je nevinný.
Pokud připustí, že se na tom podílel, můžeme vyjednat nižší trest.
- Claude, že? - Ano.
Neztrácejme naději. Camille věří, že je nevinný.
A já taky.
- A vy jste… - Její milenec, což není důležité.
Hlavní je, že všichni chceme pomoct.
To samozřejmě chci.
Proto vám na rovinu říkám, jak se věci mají.
Jestli nám chcete pomoct,
prostudujte si případ a vytáhněte manžela z vězení.
Dobře. Tak začneme.
- Kde jste tu noc byla? - Na Château Rêve d'Or.
S manželem?
Ne, s ním.
Kdy jste naposledy před loupeží s manželem mluvila?
- Toho večera. - Co jste řešili?
Volal mi rozzlobený. Dozvěděl se o našem poměru.
Myslíte, že toto zjištění mohlo ovlivnit jeho chování?
Myslíte, že mohl jednat ve špatném psychickém rozpoložení?
Mohl se k té loupeži uchýlit,
aby vás ani vašeho milence nemusel už nikdy vidět?
Ty ukradené šperky patří nejmocnějším rodinám v Evropě.
Čtyřicet čtyři advokátů usilovně pracuje na tom,
aby byl pan Polignac shledán vinným.
Jdou po něm hlavně proto,
aby hodnotu ukradených klenotů
uhradila pojišťovna aukčního domu.
A až na to dojde,
bude pro manžela lepší, když stráví ve vězení jen deset místo 20 let.
To je strategie, kterou bychom teď měli zvažovat.
Měl by přiznat vinu.
Musím se napít.
Claude.
Tak se jmenoval babiččin kamarád.
Můžu k tomu něco dodat?
Soustřeďte na mé rty. Nechci, abyste zapomněl, co vám řeknu.
Půjdete domů a prostudujete si ten případ.
A zítra řeknete Camille, že jejího manžela dostanete z vězení.
Jinak…
se k vám jednou v noci vloupu,
uspím vás chloroformem, strčím vám do pusy trychtýř
a naliju do něj šálek kyseliny chlorovodíkové.
Za pár vteřin vám rozežere jazyk…
a rozloží zuby.
Už si nevychutnáte víno s francouzským sýrem
a s právničinou budete mít samozřejmě taky utrum.
Mohu vás vyprovodit ke dveřím?
Ano.
Je tam někdo?
Díky.
Ani nevíš, jak jsi mi pomohla.
- Camille… - Zavři dveře.
Běž pryč. Prosím tě.
Poslouchej mě.
Právníci hrajou na jistotu.
Uvidíš. Zítra vytáhne z rukávu nějaké eso.
Říkám, ať odejdeš.
Madam Polignacová?
Přišli jsme vrátit manželovy dokumenty a zařízení.
Vyšetřující soudce si udělal kopie.
DŮVĚRNÉ DOKUMENTY
HOŘKÁ ČOKOLÁDA
Probíhá vyšetřování.
A já nemůžu ani svědčit v jeho prospěch,
protože jsem se muchlovala s jiným…
a chtěla ho opustit, zatímco ho zatýkali.
Nechápeš, jak strašně mi je?
Až se kvůli tomu…
nenávidím.
Všechno to pokazilo.
Ten krásný milostný příběh, který jsme doteď prožívali…
ztratil svůj lesk.
Stal se z něj
rozhovor o právnících,
nevěře a penězích.
A já se stydím.
Chceš to ukončit?
Ano, prosím.
Potřebuju, abys odešel.
Teď.
Camille, co se děje?
Nic, zlatíčko.
Mám nápad.
Vezmu Pabla ven.
Jestli ho chceš vzít na procházku jako záminku k návratu,
měl bys vědět, že nezměním názor.
Chceš si mě vyfotit?
Co to děláš?
Kamarádku máš uvnitř. Neutečete spolu.
Když ji tu necháš, nakonec tě chytíme.
Přestaň na nás mířit a zajisti pistole.
Máš co ztratit. Jen si to zhoršuješ.
Já že si to zhoršuju?
Teď jsem oddělal tři chlapy na venkově.
Možná jste to slyšeli. Koukáte na zprávy?
Tak povídejte. Kdo si co zhoršuje?
Pusť muziku. Dělej.
Tuhle znám!
Co si tam šuškáte, sráči? Ticho, oba.
No tak! Dáme si refrén. Dělejte!
Nádhera.
Přineste mi bronchodilatátor!
Dobře.
- Puls? - Má 138.
Dejte jí nitrožilně 500 miligramů adrenalinu.
Hned, doktorko.
Neusínej.
Chceš zůstat tady? To ne. Pojď.
Pro mě negroni. A pro kluka San Francisco, prosím.
Chce se mi čůrat.
Kde jste byli?
Rybařili jsme u jezera.
Stalo se něco?
- Ne. - Byla tu policie.
- Ti od silniční kontroly. - Kurva.
Musím ti něco říct.
Tu noc po loupeži jsme vzali jeden šperk a ztratili ho při závodě.
Volal jsem Berlínovi do Paříže. Neřešil to.
Berlín byl pořád v Paříži?
- Kdy to bylo? - Včera.
Podle mě ani neodjede. Je jí posedlej.
- Haló? - Kde jsi?
V koktejlovém baru v Paříži.
- Zvládneš to sám? - Ano, pane.
Pojď sem. Ukážu ti, kam.
- Andrési? - Tady.
- Ne. - Ne?
Kam tedy? Radši do kabinky? Tak jdeme.
Kdo to je?
Vzal jsem ven dítě Camilliny kamarádky.
Blázníš? Proč nejsi v Madridu?
Abych stihl všechno zničit.
Přišel jsem o Camille.
To já jsem smolař našeho příběhu.
Damiáne…
Co jsem ji poznal, nebál jsem se riskovat.
Vyložil jsem karty na stůl. Choval jsem se jako opravdový gentleman.
Taky jsem se choval jako mizera.
A prohrál jsem.
Ženě, kterou nadevše miluju, jsem přivodil neštěstí.
Zářila jako slunce.
A já ji zadusil.
Není cesty zpět.
Co s tou Camille blbneš?
Hledá tě celá Evropa a ty vysedáváš v epicentru loupeže!
Já tu mluvím o lásce a ty o policii?
Kam ten svět spěje?
Dobře.
Běž do hotelovýho foyer a zůstaň tam.
- Vyzvednu tě. - Budu tam.
Roi, vyzvednu Berlína.
Vy dva otřete v karavanu otisky prstů.
Aktivuju plán Surikata.
Nejspíš čelíme kritický situaci.
- Raquel Murillová. - Alicio.
Zástupkyně inspektora rozvědky a největší číslo na akademii.
Komisařka Lavelleová z jednotky pro organizovaný zločin.
- Enchantée. - Vítejte.
Špatné zprávy. V záznamech nikoho s tetováním kozy nemáme.
Určitě jsou Španělé? Co Hispánci?
Ne. Potvrdilo to šest svědků.
Vyhazovači, majitelé kradeného vozu i ti závodníci.
Jsou to Španělé, sakra.
Zveřejnili jste portréty a to tetování?
Nechceme zlodějům prozradit náš postup.
Kdo to nechce? Vy, nebo ti aristokrati?
Trefa do černého.
Chápu. Nechtějí, aby se prosáklo, že jsou tak chudí,
že prodávají šperky svých králů a královen.
Musíme zveřejnit fotky.
Pomůže, když je bude hledat celá Francie,
ne jen my tři.
Zapojení veřejnosti je nejúčinnější metoda.
Dobře.
Zatím pošlu fotky ostatním policejním útvarům a stanicím.
Když to nepomůže, pustíme je do tisku.
Ráda bych si ten případ prostudovala. Zprávy, fotky, forenzní důkazy…
Vše, co máte.
Všechno je na stole.
Podívejme se. Menstruuješ nitroglycerin.
Ani nevíš jak.
Novinky?
Je ti povědomej?
Do háje.
A tyhle dva poznáváš?
Jaký byl konkurz?
Děsnej. Místo role jsem myslela na tebe.
Jak je ti?
Špatně. Hrozně.
Podle právníka je nemožný dostat Françoise z vězení.
Pořád přemýšlím, kdo to na něj mohl hodit.
Jaký nepřátele si mohl nadělat? Je to obyčejnej chlap.
No…
Ve filmech to bývá milenec.
- Kde je Simón? - Rozešla jsem se s ním.
A moje dítě?
- Vzal ho na hřiště. - Cože?
- Mami! - Pablo! Jak se máš?
Pojď do kuchyně na svačinu.
Snad to chápeš.
Co by porozumění změnilo?
Rád bych v naší romanci pokračoval.
Karta od jeho pokoje.
Ahoj.
- Jak se držíš? - Jde to.
Jsem zase svobodný.
Dáte si ještě skleničku?
Nemáme moc času, že?
Máme všechen čas světa.
Zeptáme se, jak na tom kamarádka je. Zavolej jim vysílačkou.
Tady policejní hlídka. Jak je na tom ta uštknutá pacientka?
Je stabilizovaná. Za pět minut ji odvezou ze sálu.
- Rozumím. - Pět minut do začátku show, co?
Pomalu vytáhněte pouta.
Dělejte!
Tři chlapi, uniformy, pouta…
Bude sranda.
Jo. Ne. Počkej. Musím ti něco říct.
Chci se za všechno omluvit.
- Ne. - Ne. Poslouchej mě.
Chci se ti omluvit
za všechny ty blbosti, co jsem na tebe v trezoru vychrlil.
To není třeba. Měl jsi pravdu.
A měl jsi pravdu. I za jeden večer se dá prožít skutečná láska.
Solidní láska, 24karátová láska
s cizí ženou.
Neříkej, že…
Jo!
Ale kdy?
Dneska. Stalo se to dneska.
Na zdraví.
A taky jsem pochopil, co jsi říkal.
Co?
Že se nemůžeš vzdát ani minuty té lásky jen proto, že skončí.
- Ne. - Ale jo. Měl jsi pravdu.
Ne, ani za nic nesouhlasím!
- Jak to myslíš? Proč ne? - Ne. Díky.
To ty jsi měl naprostou pravdu.
- Ne. - Ano.
Láska mě zavrhla.
Upřímně, rád bych našel tu pravou.
Ty?
- Ty? Tu pravou? - Ano.
- Jo. Nudnou lásku? - Ano.
Se mnou láska…
časem chřadne.
- Chápeš? - Jo.
Můžu obhájit jen to, co z lásky znám.
A to jenom začátek. Ale Bože…
Nemáš tušení,
jak moc bych si přál zažít lásku bez konce.
Všechno jednou končí.
Hele. Carmen. Pamatuješ na ni?
Jak bych mohl zapomenout?
Nechala mě.
Zdá se, že naše láska vyprchala.
Byla se mnou jen proto, že si nemohla najít jinýho.
A teď ho našla.
Fajn.
Jak to neseš?
Melancholicky a zmateně.
Klasický pocity čerstvě svobodnýho člověka.
Sleduj ty zoufalce.
Jak jsou šťastný.
Něco ti povím. Vezmeme-li v úvahu vše, co o lásce víme…
Jo.
…nemůžeme mlčet.
- Jdeme. - Výborně.
Můžeme?
Jsme pár španělských turistů.
Viděli jsme vás vcházet celé nadšené
a nedalo nám, abychom vám nepogratulovali.
Jako dar bychom vám rádi řekli, co o lásce víme
po letech studia a vědeckého pozorování.
Jsi naštvanej?
Ne.
Hele, Roi…
Práci a sex není dobrý míchat.
Neříkals to sám hned první den?
Jenže tady nejde o sex.
Tu pusu jsem ti nedal kvůli sexu.
Ale z lásky.
A ty to víš.
Protože kdyby šlo jen o sex,
kdybys měla pocit, že si chci jen vrznout,
políbila bys mě, viď?
Ne. Nejdřív by ses mi podívala na čelo na datum spotřeby.
25. října.
- Pak bychom si to rozdali. - Nech toho.
Chci ti říct, že z tebe šílím.
Co jsem tě poznal.
Co jsem viděl tvou kérku. Ale nemohl jsem nic dělat.
Jednak jsem neznal tvou minulost.
A navíc mě Berlín požádal, ať se držím dál.
Když jsem se konečně rozhoupal,
došlo mi, že to ty to nedokážeš,
protože máš strach.
A jsem naštvanej.
Naštvanej, že jdu pozdě. Naštvanej, že mě předběhnul Jimmy.
A protože se bojíš udělat krok vpřed.
Ale sama víš, že potkat mě před ním, byli bychom doteď spolu.
Zamiloval jsem se jen dvakrát a pokaždý pozdě.
Jak víš, že bychom byli spolu, nebýt Jimmyho?
To nemůžeš vědět.
Pardon.
Venku je ticho.
Protože už jsou tady.
Štěstí…
je držet se za ruce a odejít spolu. Štěstí…
je nevinný pohled uprostřed davu. Štěstí…
je vědomí, že mé sny jsou v bezpečí tvého náručí. Štěstí…
Štěstí…
je noční pláž, kde příliv vodu přináší.
Je tvé opálení na mé posteli. Štěstí…
světla zhasíná a klid přináší. Štěstí…
Štěstí…
Je víno popíjet a tiše si povídat. Štěstí…
Je svobodně jako dítě milovat. Štěstí…
Je v autě sedět a nocí projíždět. Štěstí…
Tohle je naše píseň,
co vypráví příběh naší lásky.
Chutná jako pravda.
Štěstí.
Štěstí…
Je říkat pravdu v měsíčním svitu, když rádio hraje na baru.
Je skákat do rybníka, smát se jak klaun. Štěstí…
Je nečekaný telefonát. Štěstí…
AUKČNÍ DŮM CHEZ VIENOT
Tohle je naše píseň.
Je jako vítr, moře a slunce.
Žhavý žár naší pravdy.
Štěstí.
Tohle je naše píseň.
Je jako vítr, moře a slunce.
Žhavý žár naší pravdy.
Štěstí.
Překlad titulků: Anna Farrow