Dobrý Bože.
Zrovna, když se z vás měli stát rodiče. Zrovna, když se z vás měli stát rodiče.
Myslíš, že by někdo, kdo chce dítě, plánoval loupež 44 milionů euro?
Krást klenoty, se kterejma manipuloval jen on, z trezoru, do kterýho neměl
přístup nikdo jinej?
Nepřijde ti, že to nedává smysl?
Byla by to nejhloupější loupež století.
Nejhloupější, nejabsurdnější, ale… Chci říct, že život není…
Taky co všechny ty důkazy, co jsi říkala, že na něj policie má?
Co když se sem někdo vloupal?
No jistě. Na noc jsme alarm nikdy nezapínali.
Někdo přišel, vzal jeho klíče, oblečení, telefon, auto, všechno. Mohl vzít cokoliv.
Camille, nepopírám, že existujou zvrácený zloději, dokonce zloději
psychopati.
Ale těžko se mi věří, že by někdo… Nevím, tak moc chtěl jít do bytu oběti po tom, co
mu ukradne 44 milionů euro. Navíc…
samotným instinktem zloděje je věci ukrást a pak utýct.
Ne.
Ne, můj muž by nikdy nejel se zapnutým telefonem.
Ani by s tím lupem nejezdil do našeho domu na venkově.
Miluje filmy o loupežích a tohle je přece základní pravidlo.
Třeba já mám taky moc rád filmy o loupežích.
Jsem s ním už osm let.
A vím, že François je úžasnej člověk.
Policie možná má pochyby, ale já je teda nemám.
Po návratu do Paříže jsem se rozhodla opustit manžela a odjet s tebou.
Ale po všem, co se teď stalo,
ho tu nemůžu nechat samotnýho ve vězení, za něco, co neudělal.
PAPÍROVÝ DŮM: BERLÍN
Se všemi usvědčujícími důkazy, co jsme našli,
Strávíte ve vězení nejméně 15 let. Rozumíte mi?
Anebo si snížíte trest tím, že budete spolupracovat. Ale musí to být rychle.
Musíme zatknout vaše komplice, než uprchnou ze země.
Poslyšte, komisaři, já bych vám moc rád pomohl,
Ale nechápu nic z toho, co se děje.
Výborně.
Požádám soudce, abyste do soudního řízení zůstal ve vazbě
A všechen váš majetek a bankovní účty budou do té doby zmrazeny.
Nutíte mě zahájit rozsáhlé pátrání,
Ale ujišťuju vás, že ty klenoty Francii neopustí.
Uzavřít.
Dělejte, vraťte tam ty hřeby.
Jenom klid.
Co to kurva děláš, Roii?
Jestli poldové vlezou do karavnu, vylezu tímhle poklopem.
Říkal jsem, abys byl v klidu.
Vyřešili jsme všechno do posledního detailu.
Jenže to ty nevíš.
Touhle dobou už to muselo prasknout. Co když nás zachytily kamery?
Anebo vysledovali polohu karavanu?
Co to dělaj?
Přestaň s tím a pojď sem.
Vyskočím.
Policie je na silnici, ty idiote. Uviděj tě.
Zavři ten posranej poklop.
Támhle je dům. Zastav tam, támhle může vylízt.
Ty už taky?
Stůjte!
Dej pryč ty konzervy.
Jsme jen rodina na dovolené.
Bacha. Srazíš je.
Zbláznil jste se?
Chtěl jste mě přejet?
Promiňte, jsme Španělé. Neumíme francouzsky, ne…
Skoro jste mě zabil.
Moc mě to mrzí. Já, já vás neviděl.
Hádal jsem se synem a nedával jsem…
Proč jste se hádali?
Chtěl zastavit na jídlo
a je to už podruhé za dvě hodiny a, no…
No, zatracený teenageři.
Jsou jako piraně.
Ukažte mi doklady.
A otevřete dveře do karavanu.
Ano.
Martito, drahá, můžeš mi podat papíry? A…
otevři dveře.
Ani se nehněte.
Odkud jedete?
Z Versailles. Strávili jsme pár dní v Paříži a včera jsme byli ve Versailles.
Můžete to něčím dokázat? Kromě pytlíku od sendviče
nebo suvenýrů?
To nevím jak. Nevím jistě.
Ne, ne, ne, ne, ne.
To je ono. Myslím, že to je ono. Ano.
Hotel jste opustili po půl třetí.
Ano.
A co teď španělská rodina dělá na francouzských silnicích?
Žádná škola? Dovolená?
Ne, ne, není to úplně dovolená.
Ta cesta je pocta. Naší matce.
Na rozloučenou.
Umřela před třemi týdny.
Snila, že spolu pojedem na tuhle cestu. Ale…
nějak to nestihla.
Tohle bude vaše matka.
Ve Francii je zakázáno bez povolení převážet popel příbuzných.
Žádný polda nebude čmuchat u těch konzerv s kachnou.
Jinými slovy, žádnej policajt nebude ještě víc otravovat truchlící rodinu, která už
tak trpí nezměrným žalem.
Bude tu s náma, dokud nedojedem do Pyrenejí.
A bude tomu tak i pak.
V téhle zemi není legální bez soudního povolení rozptýlit popel
zesnulého.
Dokonce není dovoleno ani ten popel převážet.
Je to otázka životního prostředí. Kvůli znečišťujícím částicím, co se uvolní po
kremaci.
Kovy ze zubů nebo z různých protéz, rozumíte?
Tak rozumíte?
Je to zákon. Nemůžete s tím jet dál.
Co to ale znamená?
To nám zabavěj mámu?
No tak, tohle je naprosto absurdní.
Nemá tohle bejt vysněná země svobody?
Rovnosti a také bratrství?
- Uklidni se, sedni si. - Sklapni, José-Luisi. Sedni si.
Tak sedni si.
Otevřete urnu.
A taky ty konzervy s jídlem.
Zastavte ji!
Ruce vzhůru!
Na zem!
Polož to!
Ne, prosím, ne
Polož to!
Ne, prosím
Nechte ji. Je to ještě dítě. Je to ještě dítě.
- To nic. - Mami.
To nic. To nic.
Všechno otevřete. Prohledejte si, co chcete.
Ale dejte nám pokoj. Stříleli jste na mé dítě.
Proč ale utíkala? Vaše dcera se vystavila nebezpečí.
Odjeďte už s tím karavanem a… a pokračujte v cestě.
Byla jsi úžasná.
Na Oscara.
Lepší než Penélope Cruz.
Zavolej Keile a Bruceovi.
I když nasazení policejních složek i nadále pokračuje, loupež v aukčním domě
Chez Viénot zatím nebyla potvrzena.
Postarší pár a jejich zeť byli zavražděni během vloupání do domu ve městě Nevers.
Lupiči, podle svědků mladý pár, střelili do obětí více než dvacetkrát.
Jo?
Jste v autobuse? Odpověz ano nebo ne.
Ano.
Zahájili operaci Klec.
Nějací poldové nám řekli,
že jsou tři okruhy zátarasů. Právě jsme jedním projeli, ale měli bychom raději
zastavit.
Takže na příští zastávce z toho autobusu vystupte, ano?
Ano.
Běžte do lesa.
Až se setmí, postavte si stan na nejskrytějším místě, co najdete.
Za úsvitu ho sbalte a běžte po svých. Vždy mimo vyznačené cesty a přes les.
Rozumíte?
Ano.
Zůstaneme tady, v tomhle kempu. Na tři dny.
Dokud policie trochu nepoleví.
Zůstat na ráně je lepší?
Ano.
Protože utíkat je vždycky horší než se schovat na místě, kde vás nikdo nehledá.
Budou nás hledat na silnici, ne jak rybaříme u jezera.
A proto pojedeme tam.
Nečekám, že mě začneš mít ráda, ale můžem spolu mluvit, ne?
Ukaž. Myslím, že začínám vidět zuby.
Rozesměješ se.
No tak, Keilo. Můžeme si na chvíli promluvit?
Hele, Brucei, dokončujeme tu svoji práci. Nejsme si blízký, ani kámoši.
Tak nemusíme předstírat, že spolu chcem jít na kafe nebo že si budem posílat
pohledy z dovolený.
A samozřejmě spolu nemusíme mluvit.
Takže až tahle práce skončí, sbohem.
No, já zticha nezůstanu.
Už ani nevím, co říct. Taky mě to sere.
Radši budu taky mlčet.
Zastav.
Vy to upravte tady, já udělám venek.
Chceš s něčím pomoct?
Ne, v pořádku.
Porozhlídnu se tu.
Rozhodla jsem se opustit manžela a odjet s tebou.
A vím, že François je úžasnej člověk.
Dobré odpoledne, pane.
Kdybyste měl tušení, jak dlouho u nás plánujete zůstat, ocenil bych, kdybyste
nás informoval.
Jistě. Zůstávám na neurčito. Díky.
Dobře. Chtěl byste, abychom sem poslali pokojskou, aby vám vyměnila povlečení?
Máte tu cedulku „nerušit“ už mnoho dní.
Vážně si toho cením, ale pracuju a nic nepotřebuju.
Omluvíte mě? Zvoní mi telefon a musím to vzít. Děkuju.
Haló, policie u všech výjezdů z Paříže zahájila operaci Klec.
Damián se rozhod, že 72 hodin zůstanem v kempu, dokud policie nepoleví.
To je správný rozhodnutí.
Ty už jsi na cestě do Madridu, že jo?
Ne.
Jsi v Paříži?
Ano.
Ale nechci, aby ses o mě strachoval.
No, je tu něco, co nevíš.
Asi je to komplikace.
Moje chyba. Nechal jsem si náhrdelník Eleanory.
A včera v noci jsem s ním odešel z hotelu.
Ukrad jsem auto a šel na nelegální závod.
Kde je ten klenot teď?
O to auto jsem přišel.
A klenot byl uvnitř.
Takže teď s ním jezděj po Paříži.
Ohrozil jsem náš gang.
Jestli chceš, abych zmizel, tak zmizím. A samozřejmě se vzdám podílu.
Vím, že to byla neodpustitelná chyba.
Je to neodpustitelná chyba. Typická pro blba bez mozku,
co nemá páru, jaká hra se tu hraje.
Proč jsi to udělal, Roii?
Měl jsem vztek.
Zuřil jsem z toho, jak jsi se mnou jednal.
Ranilo mě,
kdyžs mě nazval svým oddaným psem.
A zase jsem chtěl bejt tím, kým dřív.
Tenhleten malér, do kterýho jsi nás dostal, má celkem dvě světlý stránky.
Zaprvý, ten náhrdelník je v rukách gangu, co pořádá nelegální pouliční
závody.
A pochybuju, že jde o lidi, co by ten klenot vrátili na policii, aby
spolupracovali s úřady. A zadruhý, a to je mnohem důležitější, Roii, jsi tímhle
ukázal svou hrdost. Důstojnost a odvahu, abys konfrontoval toho, co tě ponížil.
Žádám tě o odpuštění. Taky jsem byl zmatenej a dotčenej. Proto jsem urazil
Damiána a ponížil tebe.
Kdo ublížil tobě?
Camille. Už se konečně rozhodla že zůstane se mnou. A když už chtěla opustit
toho tupce Polignaca, nebyl doma, protože byl v base.
Přehnali jsme to s touhou to na něj hodit.
Přesně tak.
A teď ho nemůžu ani zabít.
Zařídit, aby zmizel z povrchu zemskýho.
Ten sráč byl bezpečně odklizen.
A ještě horší je, že Camille
teď říká, že ho nemůže opustit a utýct se mnou.
Takže věří, že je nevinnej?
Říká, že je to dobrej člověk. Že je úžasnej.
Ukázali jsme, že je pro ni důležitej, Roii.
Co ty na to?
Co budeš dělat?
Mám novej plán. Camille má ráda dobrý lidi?
No dobře.
Teď, když byl jejich společnej účet zablokovanej, vyložím před ní na stůl
balík peněz,
aby si mohla najmout toho nejlepšího právníka v celý Paříži.
Budu úplnej francouzskej Gandhi.
A jakmile ho pustěj, Camille ho opustí
a vybere si mě.
To je velká spousta peněz.
Pokrejou náklady na nejlepšího právníka.
A hotově, vaše účty jsou zmrazeny.
Každej jinej chlap by byl rád, kdyby mýho muže viděl za mřížema.
Nevím, viděl by to, jako že jeho rival je ze hry. A…
A ty mu pomáháš.
Simóne, ze který pohádky jsi to přišel?
Nechápej to špatně.
Muž musí bejt tam, kde musí bejt.
Mám svůj kodex cti.
Nechtěl bych vyhrát toto klání díky tomu, že můj rival není přítomen.
Chci, abys za Françoisem šel do vězení se mnou.
Camille.
Pro tebe půjdu kamkoli.
Mám to zavřít?
Ty budeš spát venku?
Jo. Myslím, že to tak pro tebe bude příjemnější.
To je pravda.
Kde jsou ostatní klenoty?
Jaký klenoty? Nevím nic o žádnejch klenotech.
- Nikdy jsem ten náhrdelník neviděl. - A proč byl ve vašem autě?
Není to moje auto.
To já vím. Majitel včera nahlásil jeho krádež.
Ve stejnou dobu, kdy byly ukradeny klenoty nevyčíslitelné hodnoty. Zajímá mě tedy,
Jak se ten náhrdelník ocitl ve vašem autě.
Já ani nevěděl, že bylo to auto kradený.
Vyhrál jsem ho v závodě.
Tak jo. Zahrajeme si hru.
Kdybyste provedl loupež století,
Zúčastnil byste se s částí toho lupu závodu?
A pak byste tam nechal klenot v hodnotě pěti milionů eur?
Nejsou to obyčejný závody.
Ke střeše auta je připevněna holka.
Je to závod ryzího adrenalinu.
Možná po vzrušení z loupeže chtěli zažít právě něco takovýho.
Proč je nenajdete a nezeptáte se jich.
Jak ti dva vypadali?
Bylo jim kolem 23 let. Ta holka byla bruneta, dlouhý vlasy
A ten kluk měl na levý ruce rukavici,
Takovou tu bez prstů. Černou.
Jizvy, tetování, nějaké další poznávací stopy?
Na druhý ruce měl tetování.
Vypadalo to jak parohy nebo tak něco.
Byli Francouzi?
Ne. Byli to Španělé.
Jste si jistý?
Žil jsem ve Španělsku. Poznám to.
Byli to Španělé. Přísahám.
Zavolejte španělský Europol.
Kam jde tak pozdě?
Má zlomený srdce. Neptej se.
Roii.
Chci něco říct.
Díky, že jsi mě zase kryl.
Slyšela jsem, jak telefonuješ s Berlínem.
O tom náhrdelníku.
Mám to u tebe dvakrát.
Při třetím mi budeš muset říct, proč ses přidala ke gangu.
A odkud znáš Berlína.
Jo, jasně.
Slibuješ?
Jo, slibuju.
Dobrou noc.
Brucei?
Pořádně se rozpršelo. Nejsi mokrej?
Ne, ne, dobrý. Už se vyjasňuje.
Jsi na kost promočenej. Pojď prosím dovnitř. Jsme idioti.
Ne, nepůjdu. Dobrý.
Brucei, pojď sem. Jestli dostaneš zápal plic, nedostanem z Francie ty klenoty.
Mise je na prvním místě.
Máš pravdu.
Pojď.
Fakt jsem promok.
Co?
Ptám se, jestli jste v pořádku.
Moje žena před…
třemi týdny zemřela a já si na to pořád nemůžu zvyknout.
To mě mrzí.
Chcete o tom mluvit?
Asi ještě není správný čas. Něco vám ale donesu.
Limoncello.
Sicilský recept. Sama jsem ho dělala.
Ochutnejte.
Uvidíte, je dobré.
Možná jsi láska mého života, ale asi bude lepší, když se rozejdeme.
Damiáne?
Ahoj, Carmen.
Je, je všechno v pořádku? Jsou skoro dvě ráno.
Promiň, že volám tak pozdě,
ale musím se na něco zeptat.
Z té naší poslední konverzace jsem
zmatený a potřebuju si to vyjasnit.
Tak mluv.
Potkal jsem jednu ženu a…no, celou noc jsme mluvili.
Měli jsme láhev limoncella.
Její vlastní sicilský recept
a, no, chtěl jsem vědět, jestli sis třeba ten náš rozchod nerozmyslela.
Vím, že jsme o tom spolu mluvili, ale byl to jenom rozhovor
přes telefon a v emocích a…
Taková rozhodnutí by se neměla dělat v emocích.
Damiáne,
to rozhodnutí jsem neučinila v emocích.
- Jo, no, - Říkám ti to proto,
že mě ta žena hodně přitahuje. Přeskočila velká jiskra,
ale pořád jsme v bodě, kdy to můžu utnout.
A kdybys náhodou změnila názor,
nechci tě podvádět.
Nebo ublížit tobě nebo jí.
A tak jsem si navzdory té pozdní hodině řekl, že zjistím, jestli mám svolení, nebo
ne.
Je to otázka úcty.
Pokud si dáváme pauzu, tak jak dlouhá ta pauza bude a…
co během ní smíme dělat?
Dává to smysl?
Poslyš, Damiáne, nevěřím, že jde o nějakou ženu.
Ale pokud jo, tak máš svolení být s limodámou nebo s kýmkoli, na koho narazíš.
Pokud skutečně máš
tu šanci, chop se jí, protože já si žádnou ujít nenechám.
Tak jak? Budeš teď píchat se vším, co se hýbe?
To mi tím chceš říct?
Jako by to bylo něco novýho.
Co si myslíš? Že nevím o Jackalovi a malým ohýnku?
Pro něj sis na pláži vzala
bikiny a sarong se svou rozkošnou matkou. Chce to kuráž použít vlastní matku
jako komplice pro nevěru.
Dokonce jsi mě odvezla na letiště, aby ses ujistila, že jsem pryč a pak ses šla
otírat o něj, zatímco jsi v puse pořád měla moje sliny.
Nezavěšuj, kurva. Nezavěšuj mi, do prdele. Ne.
Do prdele.
Co teď? Co teď? Co teď?
Čel do prdele těm následkům. Kurva!
Omlouvám se, Carmen.
Jsem opilej.
Sám sebe nepoznávám.
Zapomeň. Prosím, zapomeň na to, co jsem říkal.
- Na všechno zapomeň. - Ne, nezapomenu na nic. Máš pravdu.
Podvedla jsem tě.
A nikdy bych to neudělala, kdybych se nezamilovala až po uši.
Nejen, že jsem to nevyhledávala, ale nešlo to zastavit.
Nevybrala jsem si to.
Prostě mě to přemohlo.
Damiáne?
Teď už to chápu, Carmen. Konečně to zapadá.
Vím, o čem mluvíš.
Vím, jak nezastavitelná síla lásky dokáže být.
S tsunami vyjednávat nemůžeš.
A víš ty co?
Jsem rád, že je to takhle,
protože aspoň
to znamená,
že nejsem tak k ničemu, abys, abys mě opustila jen kvůli románku.
Jak to můžeš říct? Zlato, nikdy bych tě nevyměnila za románek.
Ty jsi láska mého života.
To já vím.
Já tě taky moc miluju.
Děje se něco?
Ne, ne. Jdu na záchod.
No, nebo na to, na to, co je venku.
Čůrat. Jdu čůrat.
Řekla jsem na záchod, ale ne, ne to druhý. Čůrat. Čůrat.
Tak jo, tak jo.
Co je?
Uštknul mě had.
A kde je?
Já nevím, Brucei. Tam.
Tam. Támhle je.
- Do hajzlu. - Jak do hajzlu?
To je zmije skvrnitá.
A to je blbý, viď? Jak blbý? Dost blbý?
Okamžitě si lehni.
- A proč? - Říkám, lehnout.
Brucei, co je? Co?
Ukaž mi, kde je to kousnutí?
Ta… tady na noze.
Proč? Co, co to děláš?
Au. Brucei, co chceš dělat?
Rozříznu to.
- Cože? - Rozříznu to.
A poslední steh.
V pořádku?
Jo, asi jo.
Tak jo. Teď mi ukaž ruku.
Co teď jako hledáš?
Hledám nějaký zarudnutí kůže.
Můžeš dejchat?
Jo, ale je mi zima.
Dobře, tak počkáme. Ale kdybys cejtila otok na hrdle, řekneš mi.
Jazyk mi přijde divnej. Asi začíná natejkat.
Ukaž.
Jdeme.
Brucei, co je?
Strašně mě děsíš.
Jenom klid. Musíme do vesnice.
Uštkla tě nebezpečná zmije a máš alergickou reakci na ten jed. Dobře?
Musíme jít.
Tak pojď. Vyskoč.
Ale jak moc je jedovatej? Smrtelně?
Ne, ne.
Čeká tě ještě plno programování.
A proč jdeš tak rychle, když není tak jedovatej?
Komisař Marie Lavelleová z národního úřadu proti zločinu.
Alicia Sierrová. Zástupce inspektora, španělský Europol.
Šla byste se mnou? Máme málo času a dost věcí na probrání.
Ne. Ne bez mýho croissantu a café au lait.
Žertuju. Tak jdeme.
Alexi, dones mi kávu a croissant.