Co se děje?
Zamrzlo to.
Znám spolehlivej způsob, jak to opravit.
Vždycky zabere.
Vypni to a znova zapni. A poběží to.
To nikdy nezklame.
Řekni kamarádovi, ať kouká vylézt. S rukama nad hlavou.
Ať vyleze, nebo půjde nohama napřed.
Ne. Nestřílej, prosím.
To je můj kluk.
Přišli jsme dřív, abychom se pomilovali. Nikdo mi neřekl, že tu někdo bude.
Nemáme vlastní byt. Nájmy v Paříži jsou strašně drahý.
Co jste zač?
- Ukažte mi doklady! - Jo.
- Oui… - Dělej!
Zahoď to. Za tohle by vás zavřeli.
- Nezhoršuj to. - Kdo to tu zhoršuje?
Kdo stráví 20 let v lochu?
Chceš to říct? Ty!
Nebo pod drnem, pokud si neklekneš!
Dělejte! Všichni na kolena!
Kde tu máte sejf, kurva?
PAPÍROVÝ DŮM BERLÍN
Můžu se zeptat, proč jsme ukradli 645 eur?
Aby to vypadalo jako loupež a neviděli,
jak vymazávám tvou složku.
Chvilku už jsem se viděl na 20 let v base.
Přišel tam za mnou Berlín se šampaňským.
Bylas úžasná, bedno. Zachránilas mě.
Věděl jsem, že umíš vypnout alarm, ale když jsem tě tam viděl…
Vypnulas ho a než jsem se nadál, mířilas na chlapa zbraní.
A ještě jsi dostala dýško 600 eur. Jsi génius.
Už dvakrát jsi mě nazval géniem. Ještě tomu začnu věřit.
To bys měla. Takhle tě teď vidím, co tě znám trochu blíž.
A jak jsme mluvili o tamtom…
O čem?
Vždyť víš.
O holení.
Nebo spíš o neholení.
Tam dole jsem viděl, že máš pěknou čupřinku.
- Co je? - To bylo úplně jako ve filmu.
Porušili jsme pravidla loupeže,
mířili na čtyři lidi a jednoho málem zabili.
- A tys mi koukal na kalhotky? - Neblbni, to byl fórek.
Víš vůbec, jak moc jsem se bála?
Napadlo tě, že mě taky můžou zavřít?
Nebo jsi mi jen počítal chlupy?
Normálně povrchní lidi jako ty lituju,
ale z tebe je mi zle.
Tak jdeš?
První krok je ukrást auto.
Já vím. Nějakej křáp, co nemá alarm.
Ne, slečno chytrolínko.
Tentokrát potřebujeme pořádnou káru. Nějaký žihadlo.
Naštěstí jsme v nóbl čtvrti. Je to tu samej luxusní klub.
A co alarm?
Je několik způsobů, jak ukrást auto s klíčkem v zapalování.
KLUB LULU
Auta parkují dva lidi. Musíme udělat scénu.
To je tvůj plán?
Dost ohranej.
Pochybuju, že nás nechají dělat scény.
Tak musíme být kreativní.
Dělej to samý, co já.
- Bonsoir. - Bonsoir.
Jdeme na poslední drink.
Je mi líto, ale nejste vhodně oblečení.
V červené.
Já mám červenou.
Jen není vidět.
Díky.
Dobrou noc.
Nechte ten balonek, jestli nechcete potíže.
Díky.
Super. Ukradli jsme zmačkanou petku a balonek.
Teď je na řadě kára, ne?
Přesně tak.
Mám na sobě šperk Eleanory Avignonský. Byla by škoda ho nevynést.
Proč ho taháš sem?
Je to jediná šance vzít si diamanty o 116 karátech.
Když jsem ho viděla, nedokázala jsem se udržet.
Neboj. Řeknu Damiánovi, že jsem si ho ve stresu a spěchu
omylem strčila do kapsy.
Sluší mi, ne?
Vezmi si je.
Rukavičky, jo?
Abychom nenechali otisky. Jsi profík.
Co dál?
Počkej na mě u výjezdu z garáže.
Fajn.
Konečná, vystupovat.
Jo, Roi! Jo!
Šlápni na to!
Jdeme si zalítat?
Ty rozhodně.
Měla by sis sundat ten náhrdelník.
Aby neuletěl.
Dámy, umí tu někdo španělsky?
Jak je?
Hej! Jsou dneska nějaký závody?
- O čem to mele? - Netuším.
Cos to říkal? Jen se tu s kámošema bavíme.
Na čerstvým vzduchu.
A ty nejsi můj kámoš.
Ani nechci.
Máš mě za idiota, nebo co?
Vím moc dobře, co tu děláte. Byl jsem na aerodromech.
Ve Španělsku, Belgii, Portugalsku…
Co chceš?
Zajet si další závod.
Jede se o 10 000 eur.
Tolik nemám.
Ale mám tuhle káru.
Stojí čtyřikrát tolik.
Jakou má velikost bot?
Třicet sedm.
V pohodě?
Do toho, Roi! Šlápni na to!
Jsi v pohodě?
Cameron!
Dobrý, jeď!
Roi!
Co se děje, Cameron?
Roi!
Cameron!
Roi, zastav!
No tak, co se stalo?
Jedeme!
Cameron.
Nakopal jsem ti prdel, vole!
Ubulený mimino.
Nadělala sis do kalhot?
Kurva…
Co se děje?
Vypadni, nebo budeš do 30 vteřin mrtvej.
Cameron.
Jen klid. To bude dobrý.
Už je po všem.
Je mi zima, Roi.
Hrozná zima.
Počkej tady.
Je mi zima.
Hrozná zima.
Už je po všem.
Neměl jsem tě sem brát. Mrzí mě to.
Ty za to nemůžeš.
Bylo to skvělý.
Ale zazvonil mi mobil.
No tak.
Podívej se na mě.
Kdo ti volal?
Můj bejvalej.
Jedinej, s kým jsem chodila.
Jsem tak blbá.
Jako bych ho nepustila z hlavy.
Proč ti volal zrovna teď?
To já mu volala první.
Ani nevím proč.
Po tý loupeži jsem si připadala…
šťastná, ale taky smutná a plná euforie…
Potřebovala jsem o tom někomu říct.
Když jsem ho slyšela ve schránce,
v panice jsem zavěsila.
A pak ses objevil ty, proto jsem na tebe byla taková.
Věděla jsem, že se ozve, a potřebovala jsem vypadnout.
Měla jsem strach.
Bála jsem se, že když to zvednu, zase ztratím hlavu.
Co se mezi váma stalo?
Ublížil ti?
Právě naopak.
Byl úžasnej.
Tak proč?
To je dlouhej příběh.
Máme spoustu času.
Takhle v noci nikdo nikam nepoletí.
Fajn.
Byla jsem blázen do jedný kapely.
Znáš 15letý holky.
Pouštěla jsem si je pořád dokola.
Stála jsem hodiny ve frontě na jejich koncerty.
A jednoho dne…
mi na autogramiádě podal pozvánku do zákulisí.
Začala jsi chodit se zpěvákem.
Koukal na mě v pokoji z plakátů
a najednou jsme spolu chodili.
Přestala jsem jezdit do školy busem.
Vozil mě na motorce.
Byla jsem v sedmým nebi.
Po škole jsme dělali úkoly v baru.
Pomáhal mi.
Nikdy v životě jsem se tak nesnažila.
Chtěla jsem dokončit ročník, mít dobrý známky a udělat zkoušky,
abych si s ním mohla užít léto.
Muselo to být šílený.
Sláva, cestování, luxusní hotely…
Ne, nežili jsme v luxusu.
Cestovali jsme,
ale jen na výlety.
Ničí mě tvé krásné oči, jsou to oči kočičí,
máš na mě právo zástavní.
Tátovi jsem řekla, že se jedu učit ke kámošce na vesnici.
Ale lhala jsem. Utekla jsem za ním.
Jezdili jsme dodávkou kapely.
Na koncertě jsem ho sledovala ze zákulisí…
Ani jsme nešli spát.
Druhý den ráno jsme spolu pozorovali východ slunce.
Snídali jsme krevety.
- Krevety? - Jo.
Šílený, co?
Dokonce mi napsal písničku.
Když ji hrál na koncertech a 10 000 lidí ji zpívalo s ním,
věděla jsem, že je pro mě.
Ničí mě tvé krásné oči,
jsou to oči kočičí.
Tu písničku znám.
Když se zamiluješ,
život je jako písnička.
A já byla písnička.
Netušila jsem, že trvají jen tři minuty.
13 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ
Pak přišel volnej pád.
Nevydržela jsem bez něj ani pět minut.
On mě nepotřeboval vidět celý dny.
Chtěla jsem s ním být pořád.
Když nepřišel, dolejzala jsem za ním jak feťák,
co nechce, ale stejně se zase vrátí pro nášup.
Na rozchodu s muzikantem je nejhorší,
že ho nemůžeš vymazat ze světa.
Přijdeš do baru a hraje tam jeho muzika.
Jdeš po ulici a narazíš na plakáty s jeho obličejem.
Zapneš rádio a uslyšíš jeho.
Jako refrén, co se bez ustání opakuje.
Jako by ti na pozadí hrála dokola jedna písnička.
Nemohla jsem ho dostat z hlavy. Byla to noční můra.
A já začala blbnout.
Vzala jsem všechny jeho věci.
Jeho plakáty, desky, kytaru,
bundu, co mi dal…
Spálila jsem to.
A taky jsem podpálila dům.
Tehdy tátovi došlo, že ohrožuju sama sebe
i všechny kolem.
Zešílela jsem z lásky.
A tak jsi šla na psychiatrii?
Diagnostikovali mi spoustu poruch.
„Psychotické zhroucení s paranoidními myšlenkami.“
„Emočně disociační záchvaty.“
Podle jednoho doktora prý trpím erotománií.
Propadám se zpátky.
No tak, podívej se na mě.
Ani za hovno, jasný?
Zvednu ti náladu adrenalinem.
O čem to mluvíš?
Říkalas, že se propadáš. Tak je načase zase vyletět.
Co to děláš?
Jen počkej.
Přeskočilo ti? Ty umíš lítat?
Roi!
Ani ne, ale vyznám se ve všem, co se hejbe.
Co tím myslíš? Že jsi viděl Top Gun?
Když tohle přitáhnu k sobě, poletíme nahoru.
Viděl jsem to ve filmech.
Ale vážně. Už jsi to někdy dělal?
Ne. Nikdy.
Ne?
Přísaháš?
Přísahám.
Jedeme 80 kilometrů za hodinu. Co když nevzlítne?
Sto. 110.
Jak chceš přistát?
Nesměj se!
Tady ranvej končí. Narazíme do plotu!
Zvedni to. Nějak už to dopadne.
Nahoru!
Nahoru, Roi! Zvedni to, kurva!
Dělej!
Tohle už mi nikdy nedělej.
Aspoň už nemáš depku, ne?
Idiote.
Mohl jsi mi pomoct dostat se z cvokhausu dřív.
Tady Alfa 12.
Ukažte mi slunce.
Přepínám a končím.
Asi je čas jít, ne?
- Dobrý? - Jo.
Roi.
Nemám ten náhrdelník.
Ahoj.
Vypadáš unaveně. Nemohl jsi spát?
Byla to dlouhá noc.
Neustále jsem na tebe myslel.
Na co jsi myslel?
Tehdy na chodbě jsem ti řekl, že se nechci ocitnout v milostném trojúhelníku.
Musíš si vybrat.
On nebo já.
Co se stane, až ten trezor otevřou?
Překvapení.
Po klenotech se slehne zem.
Bez stop po vniknutí do trezoru
bude muset padnout podezření na někoho jiného.
- Haló? - Jsi ve svém pokoji?
Viděls, že je u Polignaca policie?
- Ano. - Vypadá to, že ho zatkli.
Ode dneška je hlavní podezřelý.
Než se spojíš s přepravcem, ujisti se, že je policie pryč.
Neboj.
Zatímco bude policie rozjíždět vyšetřování,
my rozjedeme evakuační plán.
Bruce a Keila odejdou jako první převlečení za batůžkáře.
Půjdete rovnou na nádraží.
Pojedete přes Pyreneje a vezmete s sebou tři plechovky šperků.
Do autobusu?
Viděli jste někdy policii hledat diamantový diadém v autobuse?
Ne.
Umíte si je představit, jak prohrabávají turistům batohy?
Taky ne.
Pak budou na řadě Roi a Cameron.
Dojdete si pro karavan, co jsme přivezli ze Španělska a zaparkovali na předměstí.
Pak se vrátíte pro mě a odjedeme jako spokojená rodinka.
Gonzálezovi.
Martita,
José Luis
a hlava rodiny, vdovec.
Já odejdu se zbývajícími plechovkami.
Sejdeme se o dva bloky dál, abych nevzbudil podezření.
Já budu jako kapitán lodi poslední, kdo opustí hotel.
Berlín se zbaví veškerého vybavení.
Teleskopů, monitorů, počítačů…
Najme přepravní společnost, aby vše odvezli.
Do Španělska se vrátí vlakem.
Všechno pošleme do Austrálie, do kláštera.
Dostanou to od nás zadarmo jako dar.
Vracím se do Paříže.
Musím si to promyslet.
Nechtěla jsi zůstat na snídani?
Už jsem si zavolala taxík.
Jestli je těžký se rozhodnout, když miluješ jednoho člověka,
představ si, že miluješ dva.
Odjíždím z Francie.
Chtěl jsem zmizet beze stopy,
ale teď to nejde.
Takže kdyby ses rozhodla,
nechám si pár dní zapnutý mobil.
Dovnitř nesmíte.
- Já tu bydlím. - Nemůžete tam.
- Polignacova žena. - Pustím ji.
- Pusť ji. - Fajn. Prosím.
Děkuju.
- Camille Polignacová? - Ano.
- Komisařka Lavelleová. - Můžete mi říct, co se děje?
Mám povolení k prohlídce.
Potřebuju otevřít ten sejf.
Já ale neznám kombinaci.
Můj manžel ho používá na práci.
Co se tu děje?
Tak ho budu muset otevřít násilím.
Můžete mi prosím vysvětlit, co se děje?
Navrtejte ho.
Kde je můj manžel?
Je tam někdo?
To já jsem tu oběť. Nechápete to? Okradli mě.
Pracuje tu na stanici vůbec někdo?
Do prdele.
Posaďte se, pane Polignacu.
Omlouvám se za čekání.
Asi víte, že jsme měli napilno.
Se soudními příkazy a předběžnými forenzními závěry.
Kde jste byl včera večer?
Jak už jsem říkal, byl jsem doma. Vzal jsem si prášky na spaní a odpadnul.
Jste náměsíčný?
Protože v 1:05 ráno jste šel do garáže.
Ne. To nejsem já.
Mám stejný kabát.
Auto odvezl pryč muž ve stejném kabátu, jako máte vy.
Poznáváte ho?
Jo, to je moje auto. Ukradli ho, Watsone.
Zkontrolovali jsme bezpečnostní kamery.
Vaše auto zaznamenalo několik kamer, jak odjíždí z města po N13.
To byl ten zloděj.
Tak to vám nejspíš ukradl i mobil.
Sledovali jsme signál. Připojil se k různým věžím
na cestě přímo do Chantilly.
Kde máte čirou náhodou druhý domov. Je to tak?
Proč se ptáte, když všechno víte?
Máme zatykač, pane Polignacu.
Dopoledne jsme vám prohledali dům.
Podívejte, co tam kolegové z forenzního oddělení našli.
To, co vidíte, jsou vlákna.
Ne, já nic nevidím.
Naprosto se shodují s provázky na ukradených klenotech.
Někdo je spálil v koupelně vašeho domu v Chantilly.
Vidíte?
Zbytky sazí ze záchoda.
Malý diamant.
Nejspíš vypadl z ukradeného šperku.
Našli jsme ho mezi polštáři na vaší pohovce.
Pořád mi chcete tvrdit,
že jste spal jako dřevo, pane Polignacu?
- Camille? - Stalo se něco hroznýho.
Můžeš se u mě zastavit?
Ahoj.
Přišel jsem, jak to jen šlo. Co se děje?
Pojď dál.
Můj manžel dělá ředitele aukčního domu a…
včera v noci někdo ukradl sbírku klenotů v hodnotě 44 milionů eur.
Chudák chlap.
Řeší teď citový problémy a do toho tohle…
- Musela to být rána. - Je to ještě vážnější.
Zatkli ho.
Je hlavní podezřelý.
Mají nějaký důkaz?
Vypadá to, že šel uprostřed noci ven a…
Policie našla důkazy o loupeži v našem domě v Chantilly.
Malý diamant a nějaká vlákna z kdoví čeho.
Nemůžu tomu uvěřit.
Moment. Jednal někdy tvůj muž s nějakými podezřelými lidmi?
Měl finanční problémy? Cestoval často?
Samozřejmě, že hodně cestoval.
Byla to jeho práce.
Cestoval po celém světě a zapisoval předměty do aukcí.
Ale třeba byl hajzl a naplánoval tu loupež s Chapo Guzmánem.
No tak.
Camille…
Nemysli na to nejhorší.
Kdyby byl tvůj muž v zločineckém gangu,
určitě by sis toho všimla.
Měl by několik mobilů, chodil telefonovat do klidu…
Nečekaně by odcházel.
Jo, ale to všechno dělal.
Dokonce má tamhle ve zdi sejf.
Podívej.
Pojď sem.
Policie ho otevřela pomocí letlampy, protože ani neznám kombinaci.
Začali vyndavat krabice plné věcí.
Žila jsem s někým, koho jsem vůbec neznala.
Se zločincem!
No tak…
Camille…
Přestaň nad tím přemýšlet, nebo se zblázníš.
Musí existovat vysvětlení.
Dobrý Bože.
Zrovna když čekáte dítě.
„NEKOUKEJ NA MĚ“ POL 3.14
Vždyť neznám ani tvé jméno,
tak proč jsem tě vůbec zval.
V zákulisí, tajnosnubně tichá,
Pánbůh by tě nepoznal.
Mobil září na tvá líčka,
poslední píseň šerem zní.
Tvůj hlas mne snažně prosí,
kéž není píseň poslední.
Vidím, jak tvé oči září.
Ať nikdo jiný na mne nehledí.
Ničí mě tvé krásné oči, jsou to oči kočičí,
máš na mě právo zástavní.
Vždy, když se naše pohledy protnou, čas kolem mne se zastaví.
Slyším tlukot svého srdce,
jak je strašně hlučné a co nevidět vybouchne.
Kéž navždy tu jsi, kéž navždy jsme spolu.
Když dobývám cizí města, každou noc v nich trávím sám.
Jen pomyslím na tvé oči, před realitou unikám.
Palivo v kouř se mění,
nikdy nebylo nic tak skutečný.
Ničí mě tvé krásné oči, jsou to oči kočičí,
máš na mě právo zástavní.
Vždy, když se naše pohledy protnou, čas kolem mne se zastaví.
Slyším tlukot svého srdce,
jak je strašně hlučné a co nevidět vybouchne.
Kéž navždy tu jsi, kéž navždy jsme spolu.
Ničí mě tvé krásné oči, jsou to oči kočičí,
máš na mě právo zástavní.
Vždy, když se naše pohledy protnou, čas kolem mne se zastaví.
Slyším tlukot svého srdce,
jak je strašně hlučné a co nevidět vybouchne.
Kéž navždy tu jsi, kéž navždy jsme spolu.
Navždy jsme spolu.
Překlad titulků: Anna Farrow