Då är vi redo
att sjösätta det här underbara trolleritrickets andra akt.
Vi ska öppna ett kassavalv med stålväggar på 25 centimeter.
Och ännu viktigare, helt obemärkt.
Vi ska gå in och ut som genom snurrdörren på ett femstjärnigt hotell.
Ett jobb värdigt David Copperfield.
Vad händer när du tagit över kamerorna?
Jag spelar in det tomma valvet och förrummet.
Sen kan vi loopa bilderna när det behövs.
Oj! Vilken stor flaska fransk champagne.
Förlåt.
Gillar du champagne, Bruce?
Ja, jag dricker det inte jämt, men jag gillar det.
Ta flaskan och häll dig ett glas.
Nej, en annan gång.
Nej.
Vi har redan avbrutit Keila, så var snäll och acceptera mitt erbjudande.
Låt oss inte dra ut på det här. Öppna den.
Nej. Njut av den.
Känner du citruspärlorna explodera i munnen?
- Ja, jag känner pärlorna. - Ja, så ska det låta.
Nej.
Champagne är ett mousserande vin.
När flaskan öppnas börjar det förlora själen.
Du ska tömma flaskan, tack.
Ska vi återgå till planen eller önskas nåt mer?
Det är bra så, tack.
Ät, annars blir du full.
Det är lätt att tro att vi är i grundskolan, inte sant?
Där kan man ställa sig upp, kasta kritor, öppna kylskåpet…
Men om det här känns som skolan är det för att vi studerar en plan.
Fast det finns en mycket viktig, om än subtil, skillnad.
Om nån klantar sig, om du klantar dig,
blir straffet inte att springa runt skolgården.
Du slänger dig bums i fängelse.
Sexton år här i Frankrike.
Den som inte lär sig planen äventyrar allas liv.
För att citera en genialisk person som hjälper mig planera vissa kupper:
"Ett rån är ingen plan, det är en studieplan."
- Varför är inte den personen här? - Han planerar en egen stöt.
Den blir fantastisk.
Han har ägnat halva livet åt sin plan.
Men du har rätt.
Ni undrar nog varför jag inte har värvat rånare med 20 års erfarenhet
istället för er.
Jag har två skäl.
Det första är att en kupp bara behöver en hjärna.
Här är det Damiáns.
Det andra är att proffs tänker mer på sina egon än entusiasmen.
Den här kuppen har ett ego, mitt.
Entusiasmen är er.
Det är fruktansvärt sorgligt att arbeta med personer utan entusiasm.
Ni alla däremot, är fortfarande underbart formbara.
Ni kan lära er att bli det jag vill. Ni kan internalisera min kod.
Bruce till exempel, kommer aldrig att avbryta en lektion igen.
- Eller? - Nej.
Den tredje och viktigaste anledningen är
att den som omger sig med unga, entusiastiska personer blir ung på nytt.
Inte sant?
Entusiasm, fräschör, skönhet.
Allt som gör livet värt att leva.
Därför planerar jag i sviten på ett femstjärnigt hotell,
inte i nån hangar eller förortslägenhet,
som skurkar som gömmer sig som råttor och är mörkklädda.
Blir vi sönderpepprade av kulor i auktionshusets dörrar
lämnar vi fem vackra lik efter oss.
Och Damiáns.
Tack, det var vänligt.
Nu, såvida ingen annan vill avbryta…
Fortsätt, Keila.
Vad händer när du tar kontrollen över auktionshusets kameror?
Jag spelar in klipp av det tomma valvet och förrummet…
Jag loopar dem när det behövs.
Spelar in.
Jag kan skicka bilderna av tomma rum till vakternas skärmar.
Men om monsieur Polignac går in i valvet för att lämna auktionssmycken?
Vi låter kamerorna rulla i realtid.
Och när vi går in för att stjäla?
Då visar jag inspelningen. Vakterna ser ett tomt valv.
Startar loop.
FÖRINSPELAT
Förinspelat eller live?
Du tror att det är äkta, men vi har startat om den.
Samtidigt demonterar ett gäng banditer betongen.
Jag är en poet.
När vi är i förrummet
sågar vi sönder valvets baksida längs fogarna som håller ihop metallen.
Ett rent snitt som lösgör en stålplatta på sju ton.
Hur skär vi loss den?
Med tidernas mest exakta system.
Brännlansar skulle lämna spår efter sig.
Tänk er istället en tråd som skär med samma precision som en diamant
och drivs av en tvåvägsmotor.
Vi skär metallen med en hastighet av 40 m/s.
Det blir vårt system.
Koppla ihop stål och kran.
Sen fäster vi några krokar på den
så att en lyftkran kan lyfta den 50 centimeter.
- Var ska kranen stå? - Rakt ovanför valvet.
Strukturen döljer två taljor som vi bäddar in.
Kranen lyfter stålskivan som en fjärrstyrd garageport
och lämnar en öppning stor nog att ta sig in genom.
VALVLOOP AKTIVERAD
FÖRINSPELAT - LIVE
Ja! Fantastiskt!
Fantastiskt!
Keila, meddela Berlin att vi är inne.
Berlin, Damián hälsar att vi är inne i valvet. Vi lyckades.
Vi är fanimej i valvet.
Hälsa Damián att han är ett geni.
Han vinner årets Oscar för bästa rånare.
Damián, Berlin hälsar att du är ett geni
och vinner årets Oscar för bästa rånare.
Tillsammans vinner ni alla årets bästa brottsliga.
Han säger att vi får priset för årets bästa brottsliga.
Nu får vi inte glömma dig, snillet.
Du är ett geni.
Hur ser valvet ut?
Tomt, som väntat.
När de sista smyckena kommer rullar vi ut röda mattan och går in.
Men än är det några dagar dit.
Till dess ska vi njuta av Paris.
Hur var din dag, min älskade?
Helt ärligt.
Har du tänkt på mig?
Helt ärligt, ja.
Jag tänkte att jag ville göra nåt jag aldrig gjort förut.
Jag vet inte. Nåt galet.
Som?
Älska på toaletten i en trestjärnig Michelin-restaurang.
Jag slår vad om att ingen gjort det här förut.
Det får bli vårt arv.
I resten av våra liv förblir vi de första som gjorde det.
Vad säger du?
Hoppsan.
Nu möter du min blick och vet att jag är naken under.
Jag tillstår att jag tänder på det.
Jag väntar i damrummet.
Låt mig inte vänta.
Min make kom just hit.
Vad gör jag?
Gå dit och säg hej.
Säg att jag är ett konsthandlarkräk du avskyr och att du vill gå.
Säg att jag är en ohyfsad snobb. Det spelar jag perfekt.
Tveka inte, gå nu.
Monsieur Martinez, det här är min make, monsieur Polignac.
Vilken slump att vi är här allihop.
- Angenämt. - Han är en spansk konsthandlare.
Jag sa att jag skulle äta lunch med honom idag, om du minns?
Gör det nåt om han slår sig ner?
Är nåt på tok? Är jag så outhärdlig? Vill ni inte tala med mig?
Eller ännu värre?
Är ni så självcentrerad att ni tar min vänlighet och finess för uppvaktning?
Jag förstår inte er ton eller vad ni antyder.
Det är enkelt, unga dam. Ni behövde inte ringa en räddare. Jag går.
Jag är en ansedd konsthandlare.
Jag ville göra affärer, inte att ni skulle klä av mig naken.
Tagga ner lite, macho.
Du går över gränsen.
Det här är en allmän plats där vänliga ord utbyts.
Hon förtjänar respekt.
Förstår du?
Givetvis.
Njut av ert småprat.
Vad har jag gjort?
Jag blev så nervös.
Tinningarna bultade. Jag kände käkarna pressas samman…
Jag kunde inte sluta tänka: "Snart flyger mina trosor genom luften."
Jag håller på att bli galen.
Jag fick dåligt samvete för att jag är otrogen.
Samtidigt är jag så full av känslor.
Vi åker från Paris.
Ett slott, ett spa, vad som helst.
Över helgen.
Bara vi två.
Som om resten av världen inte fanns.
- Bara så där? Utan ens kläder? - Älskade.
Paris är hem åt prêt-à-porter.
Dessutom behöver du visst underkläder.
Ge mig dem.
Vad säger jag till min make?
Vi har pratat om att åka till lantstället i Chantilly i några dar.
Säg att du måste åka på en brådskande affärsresa.
Du hinner inte åka till lantstället.
Minns du när jag berättade att jag inte kunde sova för…
…att jag var rädd att missa nåt underbart?
Jag känner inte så längre.
Nu känns det som…
…att jag upplever allt jag önskat och mer.
Med dig.
Det finns åtta miljarder människor.
Och här står vi. Du och jag.
Skål!
Jag kom hit för första gången för länge sen med min fru, i en Dyane 6.
Sen dess är vi frankofiler.
En baguette om dagen.
En croissant till frukost och, när vi kan, vin från Bourgogne.
- Moulin Rouge… - Får jag smaka?
- Ratatouille… - Petit pois…
- "Petit pois". - Ja.
Kan jag få ett förskott?
- Till vad? - De här fyra dagarna.
New Orleans har en cool festival för elektronisk musik.
- Jag vill dit och festa järnet. - I New Orleans?
Vet du var det ligger?
Än sen om det är en timme med buss eller 20 med flyg,
det är för en god sak.
- Vilken god sak? - Att ha roligt.
Galna äventyr med okända slut.
Följ med. Paris. New Orleans.
Det låter bra.
Nej, jag föredrar att veta hur mina äventyr slutar.
Du är tråkig.
Om vi inte åker dit, får vi fira i Paris.
- Vi firar med champagne. - Ja, champagne.
Jag är inte så sugen på champagne.
Ledsen, kompis.
Den är supergod.
Min fru. Ni är Sorbonne-studenter. Prata inte spanska.
- Hej, älskling. Hur är det? - Hej, Damián.
Jag tar ett glas med några studenter
på ett tak i Paris.
Mycket bohemiskt. Här har du dem.
- Salut! - Hej. Bon jour.
Min fru, Carmen.
Bon jour, madame. Det är trevligt att se er.
Vilken fjäskis. Hon lovprisade mina föreläsningar.
Varför talar du så bra franska?
- Jag bodde här några månader som barn. - Coolt.
Det är fint i Paris just nu.
Lika romantiskt som alltid.
Vad sägs om att möta mig här när min kurs är slut?
Som för 20 år sen.
Vi kysstes högst upp i Eiffeltornet.
- Du fick svindel. - Det var det värt.
Jag har tänkt.
Det här var inget enkelt beslut,
men jag tror att vi borde separera.
Damián, hör du mig? Mår du bra?
Ja.
Jag förstår att du tänker så. Jag…
Jag tänker också ibland…
…att det vore bra om vi gav varandra mer utrymme,
fick lite perspektiv och blev starkare efteråt.
Ivrigare. Som en nystart.
Vi har gett varandra utrymme alldeles för länge.
Dina kurser och seminarier jorden runt. Ditt välgörenhetsarbete.
Jag menar nåt slutgiltigt.
Förlåt, jag tar inte nyheten så bra.
Du har alltid kallat mig ditt livs kärlek och…
Och du är min. Vi sa det för fyra, fem månader sen.
Du är kanske mitt livs kärlek, men…
Det betyder inte att vi ska vara ihop för alltid.
Men…
Är det inte dumt att skiljas från sitt livs kärlek, älskling…
Snälla, säg inte "älskling".
Okej. Förlåt, vanan sitter djupt.
Ring inte på ett tag, okej?
Paris väcker så många minnen.
Vi ska gå ut. Följer du med?
Vill ni att jag ska dricka shots och dansa med studenter på Bar Coyote?
Nej, tack. Jag övervakar skärmarna.
Jag stannar också. Jag håller dig sällskap.
- Seriöst? - Seriöst?
Ja.
- Keila? - Ja.
- Vadå "ja"? - Ja, jag följer med.
Då festar vi!
Ja, om en vecka.
MC-UTHYRNING
Motorcykelfirman slutar aldrig ringa.
Berätta var ni ställde den.
Glöm hojen.
De ringer varje dag. Fattar du inte?
De hotade att ge mitt pass till polisen.
Bruce, du står i begrepp att sno smycken för 44 miljoner.
- Du hyrde den med ett falskt pass. - Men med hans foto.
Finns han i brottsregistret, kan de hitta honom med ansiktsigenkänning.
Berätta var den är, för fan.
Du såg champagnegrejen.
Vad gör han när han får veta att polisen letar efter mitt ansikte?
Det är en lös ände.
Då är vi körda.
Prästens ex-fångar har den.
Hur sa?
Jag har pizza.
Utan ansjovis. Och en bourgogne, som du gillar.
Okej.
Du har inte ätit sen samtalet med din fru.
- Bråkade ni? - Nåt i den stilen.
Hon lämnade mig faktiskt.
Välkommen till klubben.
Tänk inte för mycket.
Alla förhållanden tar slut.
En relation är en handfull fina stunder inuti ett stort misslyckande.
Som Titanic.
Hur då som Titanic?
Titanic är kärleken.
I början dansar man på banketterna. Och plötsligt är man i Marianergraven.
Med bara en planka till räddning.
Man klamrar sig fast medan den andra sjunker till botten.
Middag, romantik. Sex i bilen.
En hand på den immiga rutan.
De är de fina ögonblicken inuti katastrofen.
Du låter som en 50-årig frånskild kvinna med två bråck.
Sårade han dig så?
Bara lite.
Det var det jag fick ut av det. Visdom till priset av smärta.
Och vetskapen att den som överlevt Titanic inte behöver återvända.
Nej, det är inte visdom. Det är resignation.
Jag ger inte upp.
Jag åker hem till Spanien och visar varför jag är hennes stora kärlek.
Då har jag bara ett råd.
Se till att hon är ensam när du dyker upp.
Vad är det du antyder?
Hör på.
Hur bra er relation än var, så har den bleknat.
Din fru har gått vidare.
Hon ville slippa skuldkänslor och njuta av sin nya kärlek.
Därför gjorde hon slut på telefon.
Jag hoppas att jag har fel, men annars:
Välkommen i klubben.
Fortsätt vakta och ät pizzan. Jag måste tänka.
Jag älskar det här stället.
Jag känner frid här.
Det finns så många platser i Paris jag vill visa dig.
Några japanska trädgårdar
där man kan gå vilse och glömma resten av världen.
Och Barbès-marknaden där bönderna säljer så goda viner.
- Och handgjord ost. Tycker du om ost? - Jag skulle döda för ost.
Ibland har de med sig fåren.
Och det där kaféet. Ett gammalt kafé.
Kaffet smakar gudomligt.
Det är så vackert.
Det har antika stolar och en förnicklad disk.
Jag älskar såna ställen.
Varje gång jag är i Madrid går jag till samma ställe,
Café Buenos Aires.
"Egenrostade brasilianska kaffebönor."
Simón.
Tror du att du kan stanna längre?
Jag kunde stanna för evigt.
Jag kan lämna allt.
Mitt hem, mitt jobb, mina vänner…
Vad är allt det mot ett liv med dig i Paris?
Menar du allvar?
Fullständigt.
Det vill jag.
Det är François.
Gör det nåt om jag svarar?
Nej, givetvis inte.
François?
Camille, reser du ensam?
Du lämnade din mejl öppen på datorn.
Jag har haft en stressig dag med att ta emot alla föremålen
till juvelauktionen och…
Jag kom bara hem för att byta om och såg att din dator var på.
Jag läste dina kärleksbrev.
Hur han får dig att känna saker du inte har känt på åratal.
Sångerna du skickar till honom, är samma sånger som vi lyssnar på.
Vad jag kan se promenerar ni på samma ställen som vi brukar.
Sen läser jag hans namn: "Señor Martinez, konstexpert."
Spanjoren från restaurangen.
François.
Jag kan förklara. Okej?
Han har läst våra mejl.
Han har sett allt.
Jag måste prata med honom.
Kan du lämna mig ensam en stund?
Så klart. Säg till när du vill att jag kommer tillbaka.
Macho!
Vem är macho nu, då?
Nu ser vi vem gått över gränsen den här gången.
- Bon jour. - Bon jour.
Hej. Vill ni spela lite kort?
Jag skulle så gärna spela med er,
men jag är uppfylld av kärlek.
Jag känner för att springa.
Då ska ni springa.
- Spring, unge man! - Adjö!
Adjö!
Vilken trevlig ung man.
Kom in. Rökning är förbjudet, men jag har börjat igen.
Du hade rätt. Min fru är otrogen.
Jag hade missat några småsaker. Hon var i Sevilla under Stilla veckan.
Hon skulle se processionerna med en väninna.
Men se, hon har gjort sig fin, som om hon skulle på operan.
Håret är ett par nyanser ljusare.
Fotot med väninnan är ingen selfie.
Vad betyder det? Det var nån annan där.
I somras besökte hon sin mor i hennes strandvilla.
Carmen har alltid haft baddräkt.
För fem år sen, fyra, tre…
Jag var inte där i somras och då hade hon bikini, saronger,
och till och med en jäkla blomma bakom örat.
Vem klär sig som en hawaiianska för att spela brädspel med sin mor?
Den veckan glömde hon att skicka god natt-sms två gånger.
Du tänker nog att "han är galen". Men vi har gjort det i 20 år.
Det senaste året har hon lagt upp allt hon gör på Facebook,
och en viss "schakalen70"
gillar vartenda inlägg.
Gillar…
En dag får ett foto en eldemoji.
Användaren schakalen70 ger henne en eldemoji.
Och här. Vi har ett familjeabonnemang för mobilerna.
De senaste tio månaderna återkommer ett nummer.
En släkting, tänkte jag. Hon har massor.
Men nu började jag fundera. Hon ringer det när jag är bortrest.
Från januari till mars och från juli till september ringde hon det inte.
Men den 13 oktober klockan 20.16
hade hon ett 47-minuterssamtal med det numret.
Det vore inte så konstigt om inte jag flög till Paris klockan 20.
Hon körde mig till flygplatsen.
Hon körde mig dit och ringde sen det jävla numret.
Och här har vi det slutgiltiga beviset.
Den kvällen fick jag ett sms-besked
om att 178 euro hade dragit från kreditkortet.
Jag sökte upp det på nätet.
Det är en restaurang.
"Schakalens blomma".
Schakalen. Igen.
Vet du vad "schakal" betyder i Mexiko?
"En hård man med hög sexdrift."
Vem lägger 178 euro på en mexikansk restaurang?
Det var tequila och en stor schakal där.
Nu räcker det.
- Vad ville du? - Smyckena är här.
- Vad är det för dag? - Måndag.
Men det är inte det viktigaste.
Smyckena ska värderas imorgon.
På onsdag är det presskonferens. Det har vi inte planerat för.
Dagen därpå är det auktion.
Vi måste stjäla dem idag. I natt.
Var är Berlin?
Roi.
Jag har underbara nyheter. Hon vill att jag stannar i Paris.
Hennes make kom på oss.
Hon var ännu fuktig av älskog när han ringde.
Menar du monsieur Polignac från auktionshuset?
Glöm auktionen.
Jag pratar personliga saker. Släpp det professionella lite!
Mannen har precis läst våra kärleksbrev.
Jag behöver bara vänta med öppen famn när han stöter bort henne.
- Jag förlänger kanske helgutflykten, Roi. - Det går inte.
Vi måste stjäla smyckena idag.
Varför idag?
Det sista smycket har kommit, Helena av Savojens tiara.
Smyckena ska värderas imorgon.
Sen blir det fotografering med pressen.
- Vi måste stjäla dem i natt. - Jag måste sluta nu, men jag kommer.
Förlåt mig, älskade.
Nej, jag ber om förlåtelse. Hur känner du dig?
Jag tycker synd om honom.
Jag tänkte på om jag var han…
Stackare.
Han var chockad.
- Det var smärtsamt för oss båda. - Får jag fråga vad…
- Vad berättade du för honom? - Allt.
Hur vi promenerade längs Seine.
Hur vi for genom gatorna på vår Vespa
och kysstes vid rödljusen.
Att du gör Paris bästa margaritas.
Att vi inte sover.
Att vi älskar hela nätterna.
Och vad sa han?
Han hade gjort samma sak.
När kärleken drabbar en,
kan man inget göra.
Och om jag känner så, borde jag få uppleva det.
Vad ska det betyda?
Jag vet inte. Jag antar…
…att han inte kommer att hindra oss.
Han är en så god person.
Han vill träffa dig.
Vill François träffa mig?
Ja, François.
Nu när han vet att du är mannen från restaurangen,
skäms han över att han kallade dig "macho"
och vill be om ursäkt.
Oj. François är mycket förstående.
Alla skulle inte acceptera att deras fru lämnar dem för en annan så här.
Kom hit.
Älskling…
Jag väljer inte.
Förlåt om jag har fått dig att tro det. Men…
Jag tänkte aldrig lämna François.
Vi har varit tillsammans i åtta år. Han är min reskamrat.
Du fick mig faktiskt att tro det.
Var hamnar jag i allt det här? Jag förstår inte.
Du är min fascination.
Föremålet för min besatthet.
Fyrverkerierna man känner i början.
Det var likadant med honom. Men sen blev vår kärlek trygg.
Det kan jag inte lämna.
Vet du vad han sa?
I tre veckor har han tänkt på att skaffa barn.
Vilken slump.
Och att passionen jag känner med dig behövde komma…
…vid precis det här ögonblicket i våra liv.
Jag har velat ha barn i åratal.
Det var aldrig rätt tidpunkt.
Och precis när han bestämt sig förälskar jag mig i dig.
Allt är bra.
Men allt det här har skakat mig lite.
Jag måste smälta det, vila lite.
Vi har haft många sömnlösa nätter.
Det vore nog bra för mig att vara ensam ett litet tag. Okej?
Går det bra om jag skaffar ett eget rum för i natt?
Självklart. Ja.
Vänta.
Frukost imorgon?
Självklart.
Hej, Roi.
- Jag är på väg. Vad är det? - Okej.
Damián är lite nervös. Du svarade inte när han ringde.
Men om du är på väg var det inget.
Mår du bra?
Faktiskt inte. Nej, jag mår inte alls bra.
Jag spelar andrafiolen.
Hon säger att hon älskar mig, men hon lämnar inte sin make.
Förstår du det?
- Skumt. - Sannerligen.
Hon kallar mig sin fascination. Fyrverkeriet.
Han är hennes reskamrat.
Låt honom bära våra resväskor, då!
Jag brukade vara den hemliga andrafiolen,
under undanflykternas mantel sprang vi i cirklar runt maken.
Nu är jag en marionett.
Den tolererade. Herregud. Kan det finnas ett värre ord?
Han har gett mig frikort att fortsätta kopulera med hans fru.
Åt helvete med alla öppna relationer och den franska fria kärleken!
Just det.
Du säger att man ska skilja på det privata och det professionella.
Och nu flyter allt ihop. Så…
Försök glömma henne.
Glömma henne?
Det är för sent.
Jag har känt henne i 15 dar. Hon har tagit mig med storm.
Jag har inte berättat det värsta än.
Hon säger att hon ska ha barn.
- Har du gjort henne gravid? - Nej.
Hon har velat ha barn länge, men maken sa jämt att det var fel tidpunkt.
Och nu vill den jäveln
ha barn för att tvinga kvar henne hos sig.
Fan ta den falske jäveln!
Bara hjärtlösa kan använda barn så!
Han spelar det förstående kortet och lägger fyrtal i embryon på bordet.
Jag låter henne inte stanna hos den där mediokra jäveln!
Lyssna noga.
Köp aceton och rent blekmedel. Vi ska göra kloroform.
Den där Polignac-tönten vet inte vem han har att göra med!
Han tror att det är ett spel.
Men han ska sprängas med en bomb på 300 megaton!
Helvete.
Undertexter: Jessika Johansson