Og da er vi klare til å sette i gang
andre akt av dette fabelaktige illusjonsnummeret.
Hvordan åpne et hvelv med 25 cm tykke stålvegger.
Og viktigst: Uten å bli lagt merke til,
sånn at vi har tilgang som svingdørene på et femstjerners hotell.
Et arbeid David Copperfield verdig.
Hva skjer når du har kontroll på kameraene?
Jeg tar opp video av det tomme hvelvet og ytterkammeret,
til å spille av i loop når vi trenger det.
Det var en svær flaske fransk champagne, gitt.
- Beklager. Unnskyld. - Liker du champagne, Bruce?
Ja. Jeg drikker det ikke hver dag, men jeg liker det.
- Forsyn deg med et glass. - Nei. En annen gang.
Nei, nei.
Vi har alt avhørt Keila. Ta imot tilbudet mitt.
La oss ikke hale det ut. Åpne den.
Nei. Du må smake på den.
Kjenner du den perlende sitrusen bruse i munnen.
- Ja, jeg kjenner at det perler. - Ja, nettopp.
Nei, nei.
Champagne er musserende vin.
Når flasken først er åpnet, taper den seg fort.
Drikk opp hele flasken. Vær så snill.
Tilbake til planen? Eller vil du ha noe annet?
Nei, det holder.
Spis denne, ellers blir du full.
Dette kan jo lett forveksles med en barneskoleklasse?
Der man kan reise seg, kaste litt kritt, åpne kjøleskapet…
Men hvis det føles som å gå på skolen, er det fordi vi studerer en plan.
Men her er det én forskjell, en svært vesentlig nyanse.
Hvis noen driter seg ut, hvis du driter deg ut,
blir du ikke straffet med en løpetur i skolegården. Du går rett i fengsel.
Seksten år her i Frankrike.
Enhver som ikke lærer seg planen, setter alle våre liv i fare.
PAPIRHUSET BERLÍN
For å sitere en enestående person, som hjelper meg med å planlegge noen brekk:
"Et ran er ingen plan, men en studieplan."
- Hvorfor er ikke vedkommende her? - Han planlegger sitt eget brekk.
En helt utrolig fantasi. Han har planlagt det halve livet.
Men du har rett.
Dere lurer på hvorfor jeg ikke har rekruttert tyver med 20 års erfaring,
og i stedet valgte dere.
Det er det to grunner til.
Den første er at et brekk bare krever én mesterhjerne.
Det er Damián.
Det andre er at vanekriminelle bryr seg mer om egoet enn om spenningen.
I dette brekket tilhører egoet meg.
Og spenningen er deres.
Det er forferdelig trist å jobbe med folk som ikke lar seg begeistre.
Mens dere er fortsatt fantastisk lette å forme.
Dere kan bli det jeg ønsker. Dere kan lære dere min kodeks.
Ta Bruce, for eksempel. Du avbryter vel aldri en time igjen?
Nei, señor.
Og den viktigste grunnen, den tredje,
er at man føler seg ung igjen når man omgir seg med unge, ivrige folk.
Ikke sant, Damián?
Entusiasmen, friskheten og skjønnheten.
Alle ting som gjør livet verdt å leve.
Det er derfor jeg planlegger i suiten til et femstjerners hotell.
Ikke i en hangar eller en forstadsleilighet,
som kjeltringene som gjemmer seg som rotter og går i svart.
Hvis vi gjennombores av kuler ved dørene til auksjonshuset,
så etterlater vi oss fem vakre lik…
- Og Damián. - Takk for komplimentet.
Med mindre noen har lyst til å avbryte…
Fortsett, Keila.
Hva skjer når du tar kontroll over kameraene i auksjonshuset?
Jeg tar opp video av det tomme hvelvet og ytterkammeret,
til å spille av i loop når vi trenger det.
Tar opp.
Jeg kan sende bildene av de tomme rommene til sikkerhetsvaktenes skjermer.
Hva om monsieur Polignac går inn i hvelvet for å lagre juveler til auksjonen?
Vi lar kameraene ta det opp i sanntid.
Hva om det er vi som går inn for å stjele?
Da spiller jeg opptaket. Vaktene ser et tomt hvelv.
Setter på loop.
FORHÅNDSOPPTAK
Forhåndsopptak eller direktesending?
Du tror det er ekte, men det er fiksjon du ser.
I mellomtiden fjerner uærlige folk betongen din med mer.
Jeg er en poet, altså.
I ytterkammeret skjærer vi hvelvbakveggen langs skjøtene som holder metallet sammen.
Et rent kutt som fjerner en stålplate på sju tonn.
- Hvordan skjærer vi platen? - Med tidenes mest nøyaktige system.
Termisk skjæring etterlater merker.
Se for dere en streng som skjærer med en diamants presisjon,
med en motor som både trekker og skyver.
Vi kutter stålet i en hastighet på 40 m per sekund. Dette er systemet vårt.
Koble stålet til kranen.
Så fester vi noen kroker, sånn at en kran kan løfte den 50 centimeter.
- Hvor er kranen? - Rett over hvelvet.
Konstruksjonen kamuflerer to taljer vi bygger inn.
Kranen løfter stålplaten som om det var en garasjedør
via en fjernkontroll. Da får vi akkurat nok plass til å komme oss inn.
Kameraloop aktivert.
FORHÅNDSINNSPILT - DIREKTE
Ja! Så bra! Så bra!
Keila. Si til Berlín at vi er inne.
Berlín. Damián vil at vi forteller at vi er inne i hvelvet. Vi klarte det.
Vi er inne i det pokkers hvelvet.
Hør her. Fortell Damián at han er et geni.
Han vinner årets Oscar for beste innbruddstyv.
Du er et geni, sier Berlín. Du får årets Oscar for beste innbruddstyv.
Og dere vinner prisen for årets beste kriminelle bande.
Vi vinner prisen for beste kriminelle bande, sier han.
Jeg har ikke glemt deg, mesterhjerne.
Du er et geni.
- Hvordan ser det ut i hvelvet? - Tomt, som forventet.
Når siste smykke ankommer, ruller vi ut rød løper og går inn.
Men det er fortsatt noen dager til. I mellomtiden koser vi oss i Paris.
Hvordan var dagen din, mon amour?
Vær ærlig. Tenkte du på meg?
Ja, det gjorde jeg.
Jeg tenkte på at jeg hadde lyst til å gjøre noe jeg aldri hadde gjort før.
Jeg vet ikke. Noe sprøtt.
Som hva da?
Å ha sex på toalettet på en trestjerners Michelin-restaurant.
Vedder på at ingen andre har gjort det på denne restauranten. Vi får et ettermæle.
For resten av livet blir vi de første som har gjort det. Hva syns du?
Se meg i øynene, nå, vel vitende om at jeg ikke har på noe.
Jeg innrømmer at du fikk meg ut av fatning.
Jeg venter på deg på dametoalettet.
Ikke vent lenge.
Ektemannen min… kom nettopp inn. Hva skal jeg gjøre?
Reis deg og hils på ham.
Si at jeg er et rasshøl av en kunsthandler og at du vil at han tar deg med ut.
Si at jeg er en frekk snobb. Jeg er perfekt i rollen. Ikke tenk deg om. Gå!
Monsieur Martínez. Dette er min ektemann, monsieur Polignac.
Litt av et sammentreff at vi møtes her.
- Hyggelig. - Han er en kunsthandler fra Spania.
Jeg sa jo at jeg skulle spise lunsj med ham i dag. Husker du det?
Har du noe imot at han setter seg ned med oss?
Har vi et problem? Er jeg utålelig? Liker du ikke å snakke med meg?
Kanskje det er verre.
Siden du er så selvsentrert og jeg er høflig, tror du at jeg legger an på deg.
Jeg forstår ikke tonen din eller hva du antyder.
Det er enkelt, unge dame. Du trengte ikke å be noen om å redde deg. Jeg går.
Jeg er en vel ansett kunsthandler.
Jeg ville handle med deg, ikke at du åpna smekken min.
Ro deg ned et hakk, din machomann.
Der gikk du langt over streken.
Dette er et offentlig sted der man ytrer seg høflig.
Hun fortjener din respekt.
Er det forstått?
Klart og tydelig. Kos dere med praten etter maten.
Hva har jeg gjort? Hva har jeg gjort?
Jeg ble så nervøs.
Det hamret i tinningen. Jeg kjente at kjeven strammet seg…
Jeg tenkte bare: "Nå flyr undertøyet mitt snart gjennom luften."
Jeg går fra vettet. Jeg har skyldfølelse for at jeg er utro mot ham.
Men samtidig er jeg så opprømt.
La oss forlate Paris. Dra til et slott, et spa, hvor som helst.
I helgen. Bare vi to.
Som om resten av verden forsvant.
- Med en gang? Uten klær? - Min elskede.
Vi er i Paris, prêt-à-porter-byen. Dessuten tror jeg at du trenger undertøy.
Gi meg den.
Hva sier jeg til ektemannen min?
Vi har snakket om å tilbringe noen dager på landstedet i Chantilly.
Si at du plutselig måtte reise på forretningsreise. Du rekker ikke hjemom.
Husker du da jeg sa at jeg ikke fikk sove fordi
jeg var redd for å gå glipp av noe fantastisk?
Det føler jeg ikke lenger. Nå føles det som om
jeg opplever alt jeg noen gang har ønsket meg, og mer. Og det er med deg.
Det fins åtte milliarder mennesker i verden. Men her står vi. Du og jeg.
Skål!
Jeg kom hit for første gang for flere år siden med kona mi, i en Dyane 6.
Siden har vi blitt franskifisert.
Bagett hver dag, croissant til frokost og når vi har råd, vin fra Bourgogne.
- Moulin Rouge… - Får jeg smake?
- Ratatouille… - Petit pois…
- Petit pois. - Ja.
Kan jeg få forskudd fra ranet?
- Til hva? - Disse fire dagene.
Det er en trés cool EDM-festival i New Orleans.
- Jeg vil dra og feste skikkelig. - Til New Orleans?
Vet du hvor det er?
Blåser i om det er en time med buss eller 20 timer med fly om det er for en god sak.
- Hva er den gode saken? - Å ha det gøy.
Absurde eventyr med ukjent slutt.
Bli med meg. Paris. New Orleans. Det høres bra ut.
Nei. Jeg foretrekker å vite hvor eventyrene slutter.
Så kjedelig du er.
Drar vi ikke til New Orleans, får vi feire i Paris.
- Vi feirer med champagne til alle. - Ja!
Jeg tror ikke at jeg er så glad i champagne.
Sorry, kompis.
Den er kjempegod.
Det er kona mi. Dere er Sorbonne-studenter. Ikke snakk spansk.
- Hei, kjære. Hvordan går det? - Hei, Damián.
Jeg tar et glass med noen studenter på en takterrasse i Paris.
Bohemsk, sant? Dette er studentene.
- Salut! - Hei. Bonjour!
- Dette er min kone, Carmen. - God kveld!
Det er en fornøyelse å følge din ektemanns undervisning.
Smisker. Jeg er en fantastisk lærer, sier hun.
- Hvorfor er du så god i fransk? - Jeg bodde noen måneder her som liten.
- Så kult. - Paris er nydelig akkurat nå.
Like romantisk som alltid.
Hva tenker du om å møte meg her når jeg er ferdig med mastergradsundervisningen?
Akkurat som for 20 år siden.
Da vi kysset i toppen av Eiffeltårnet.
Du ble svimmel av høydeskrekk, husker jeg.
Det var det verdt.
Jeg har tenkt litt. Dette har ikke vært noen enkel avgjørelse.
Jeg tror at det er best om vi tar ut separasjon.
- Hører du meg, Damián? Går det bra? - Ja. Ja da.
Det er greit at du mener det. Jeg… Jeg tenker på det av og til også, at…
At det hadde vært greit å gi hverandre albuerom
få litt perspektiv på ting og komme sterkere tilbake.
Mer oppstemte, ikke sant? Det blir som å begynne på nytt.
Vi har gitt hverandre albuerom i altfor mange år.
Du holder kurs og seminarer rundt om i verden.
Veldedighetsarbeidet med NGO-ene.
Jeg snakker om å gjøre det helt slutt.
Unnskyld. Kanskje jeg tar det litt dårlig. Jeg er ditt livs kjærlighet, sa du alltid.
Og du er mitt. Det sa vi til hverandre for fire-fem måneder siden.
Du er kanskje mitt livs kjærlighet,
men det betyr ikke at vi kommer til å være sammen for alltid.
Men…
Er jeg ditt livs kjærlighet, gir det ingen mening å slå opp, min elskede.
Ikke kall meg "min elskede", er du snill.
OK, Carmen. Unnskyld. Det er en vane.
Det er nok best om du ikke ringer meg på en stund, OK?
- Paris vekker så mange minner. - Vi skal gå ut. Blir du med?
Skal jeg ende opp med å shotte og danse med studenter på Coyote Ugly?
Nei takk. Jeg følger med på kameraene.
Jeg blir også. Jeg kan holde deg med selskap.
- Seriøst? - Seriøst?
Ja.
- Keila? - Ja.
- "Ja" til hva? - Jeg er med. Kom igjen.
Da går vi ut og fester!
Ja, om en uke.
MOTORSYKKELLEIE
Motorsykkelutleieren ringer og ringer. Fortell hvor du parkerte den.
- Glem motorsykkelen. - De ringer hver dag. Skjønner du ikke?
De truet meg å overlevere passet mitt til politiet.
Bruce. Du skal snart stjele juveler verdt 44 millioner.
- Du brukte et forfalsket pass. - Men det har bilde av ham.
Får han rulleblad, kan politiet ta ham med ansiktsgjenkjenningsteknologi.
Fortell meg hvor den jævla sykkelen er. Du så hva som skjedde med champagnen?
Hva gjør Berlín når han finner ut at ansiktet mitt er i politiets søkelys?
Det blir en løs tråd, for faen.
Da er vi rævkjørt. De tidligere innsatte hos presten har den.
Unnskyld?
Jeg har med pizza.
Uten ansjos. Og en flaske burgundervin. Jeg vet at du liker det.
Greit.
Du har ikke spist siden du snakka med kona di.
- Kranglet dere? - Noe sånt, ja.
Helt konkret gikk hun fra meg.
Velkommen til klubben.
Ikke tenk så mye på det. Alle forhold tar slutt.
Et forhold er en håndfull gode øyeblikk skjult inne i en katastrofe.
- Som Titanic. - Hva med Titanic?
Titanic. Det er kjærlighet.
Man begynner med å danse på bankettene.
Plutselig er man i Marianergropen.
Det fins bare én planke til å redde livet med.
Én av dere klamrer seg til den, iskald, mens den andre synker til havets bunn.
Middag. Romantikk. Å knulle i bilen.
En hånd på den duggete ruten.
Det er gode minner skjult i en katastrofe.
Du høres ut som en på 50, som er skilt og har to brokk.
Såret han deg så ille, altså?
Litt.
Det var det jeg fikk ut av det. Smerte i bytte mot visdom.
Og når man overlever Titanic, trenger man ikke å dra tilbake.
Nei, det er ikke visdom. Det er å gi opp.
Jeg gir ikke opp. Jeg skal dra tilbake til Spania
og minne henne på hvorfor jeg er hennes livs kjærlighet.
Da har jeg bare ett råd til deg. Sørg for at hun er alene når du kommer.
- Hva er det du insinuerer? - Hør her, Damián.
Uansett hvor godt forholdet deres var, har det falmet.
Kona di har gått videre.
Hun måtte bli kvitt skyldfølelsen for å nyte livet. Derfor slo hun opp på telefon.
Jeg håper at jeg tar feil. Hvis ikke ønsker jeg deg velkommen i klubben.
Fortsett å følge med og spis pizzaen. Jeg må tenke.
Jeg liker dette stedet. Her føler jeg på en fred.
Det er så mang steder i Paris jeg vil vise deg.
En japansk hage hvor du kan gå deg vill og glemme hele verden.
Og Barbès-markedet, hvor bøndene selger kjempegod vin.
- Og gårdsprodusert ost. Liker du ost? - Jeg hadde drept for ost.
Noen ganger har de med sauene, til og med.
Og så er det en kafé. En gammel en.
Kaffen deres smaker himmelsk.
Det er så pent der. Antikke stoler og en bardisk av nikkel.
Jeg liker sånne steder.
Hver gang jeg er i Madrid, drar jeg til samme sted. Café Buenos Aires.
"Brasiliansk kaffe brent her på huset."
Simón. Tror du at du kan bli i noen dager til?
Jeg kunne blitt for alltid. Jeg kan gi avkall på alt.
Huset, jobben og vennene mine…
Hvem trenger alt det når jeg kan få et liv med deg i Paris?
Mener du det?
Helt klart.
Det liker jeg.
Det er François. Går det greit for deg om jeg svarer?
Selvsagt.
François?
Camille. Reiser du alene?
Du lot e-posten stå åpen på PC-en.
Jeg har hatt en svært stressende dag med alle juvelene til auksjonen som kom…
Jeg stakk bare hjemom for å skifte og fant PC-en din åpen.
Jeg leste kjærlighetsbrevene dine.
Hvordan han får deg til å føle noe du ikke har følt på årevis.
Sangene du sender ham, som er de samme som du og jeg lytter til.
Ut fra det jeg kan forstå, går dere de samme stedene som vi gjør.
Og så leser jeg navnet hans. "Mr. Martínez, kunstekspert."
Det er spanjolen fra restauranten.
François.
Jeg vil gjerne snakke med deg om det i ro og mak. Greit?
Han har lest meldingene våre. Han har sett alt.
Jeg må snakke med ham.
Kan jeg få være alene i et øyeblikk?
Selvsagt. Si ifra når du vil at jeg skal komme tilbake.
Machomann, du liksom. Hvem er det som er machomann nå?
La oss se hvem som går over streken nå.
- God dag. - God dag.
Vi mangler en spiller. Blir du med?
Jeg skulle gjerne spilt med dere, men jeg er for oppslukt av kjærligheten.
- Jeg føler for å løpe. - Så løp, da!
- Løp, unge mann! - På gjensyn!
På gjensyn!
For en flott, ung mann.
Kom inn. Rommet er ikke-røyk, men jeg har begynt å røyke igjen.
Du hadde rett. Kona mi har en affære. Det var en del ting jeg ikke hadde merket.
Påskeuken dro hun til Sevilla.
Hun skulle se på prosesjonene med en venninne, sa hun.
Men se. Hun er sminket som om hun skal i operaen.
Håret er noen toner blondere. Dette bildet med vennen er ingen selfie.
Hva skal det bety? Det var noen andre der sammen med dem.
I løpet av sommeren besøkte hun moren i strandhuset.
Carmen har alltid brukt hel badedrakt. For fem år siden, fire, tre…
Jeg var ikke der i sommer. Da var det bikini, sarong og en jævla blomst i håret.
Hvem kler seg som en hawaier for å spille brettspill med moren?
Den uka glemte hun å sende meg godnattmelding to dager.
Du tenker sikkert at jeg er sprø. Men vi har gjort det i 20 år.
Det siste året har hun lagt ut alt hun gjør på Facebook,
og en som kaller seg "jakal70" trykker liker på alle innleggene hennes.
Lik, lik, lik…
Og en dag på et bilde: En flamme.
Brukeren sjakal70 legger ut flamme-emoji.
Og se her. Vi har familieabonnement.
Et nytt nummer dukker opp konstant i ti måneder.
Jeg trodde det var en slektning. Hun har hundrevis. Men nå begynte jeg å tenke.
Hun ringer dit når jeg er borte.
Fra januar til mars og fra juli til september ringte hun ikke.
Men den 13. oktober kl. 20.16
snakket hun med det nummeret i 47 minutter.
Det hadde ikke vært så rart, bortsett fra at jeg skulle ta flyet til Paris kl. 20.
Hun slapp meg av på flyplassen.
Hun forlot meg som om jeg var en taper og ringte det jævla nummeret.
Og her er det avgjørende beviset.
Den kvelden fikk jeg en tekstmelding
om en kredittkortbelastning på 178 euro.
Jeg sjekket den på nettet. Det var en restaurant.
"Sjakalens blomst." Sjakalen. Igjen.
Vet du hva "sjakal" betyr i Mexico? "En røff mann med høy seksualdrift."
Hvem bruker 178 euro på en meksikansk restaurant?
Det må ha vært tequila og en stor sjakal der!
Nå holder det.
- Hva gjør du her? - Alle juvelene er her.
- Hvilken dag er det i dag? - Mandag. Men det er ikke det viktigste.
Juvelene skal takseres i morgen. På onsdag er det pressekonferanse.
Det tok vi ikke med i beregningen. Dagen etter er det auksjon.
Vi må stjele dem i dag. I kveld.
Hvor er Berlín?
Roi. Roi.
Jeg har fantastiske nyheter, Roi. Hun vil at jeg skal bli i Paris.
Ektemannen fant ut om oss. Vi hadde nettopp hatt sex da han ringte.
Snakker du om señor Polignac fra auksjonshuset?
Glem auksjonen.
Jeg snakker om noe personlig. Glem det profesjonelle!
Den typen der leste nettopp kjærlighetsbrevene våre.
Nå må jeg bare åpne armene og vente på at han skyver henne mot meg.
- Jeg må kanskje utvide oppholdet. - Det går ikke.
- Vi må stjele juvelene i dag. - Hvorfor i dag?
Den siste har ankommet. Elena av Savoys diamanttiara.
I morgen skal alle juvelene takseres. Så er det fotoseanse med pressen.
- Vi må stjele dem i kveld. - Jeg må legge på. Men jeg kommer.
- Jeg er lei for det, min elskede. - Nei. Jeg er lei meg. Hvordan går det?
- Jeg syns veldig synd på ham. - Hvis jeg var i hans sko…
- Stakkars fyr. - Han ble sjokkert.
Det var vondt for oss begge.
Kan jeg spørre deg om hva det var du fortalte ham?
Alt.
At vi spaserte langs Seinens bredd.
At vi kjørte rundt i gatene i vår Vespa. At vi kysset ved hvert røde lys.
At du lager de beste margaritaene i hele Paris.
At vi ikke sover. At vi har sex hele natten gjennom.
Og hva sa han til det?
Han hadde gjort det samme. At når kjærligheten kommer som en virvelvind,
så er det ingenting du kan gjøre.
- At jeg må leve det ut om jeg føler det. - Og hva skal det bety?
Jeg vet ikke. Jeg tror vel at han mente at han ikke stiller seg i veien.
Han er et godt menneske.
- Han sa at han ville treffe deg. - Vil François treffe meg?
Ja. François, ja.
Nå som han vet at du er mannen fra restauranten,
har han dårlig samvittighet for å ha kalt deg "machomann" og vil si unnskyld.
Jøss. François er så forståelsesfull, altså.
Ikke alle hadde godtatt at kona gikk fra dem sånn, til fordel for en annen mann.
Kom hit.
Min elskede. Det handler ikke om å velge.
Beklager hvis jeg forvirret deg. Men…
Jeg hadde ikke tenkt å forlate François.
Vi har vært sammen i åtte år. Han er reisekameraten min.
Du har forvirret meg, for å være ærlig.
Hvor er jeg i alt dette? Det forstår jeg ikke.
Du er fascinasjonen.
Forblindelsen.
Fyrverkeriet man kjenner i begynnelsen.
Det følte jeg også med ham. Så ble kjærligheten mer solid.
Den tror jeg ikke at jeg kan gi avkall på.
Vet du hva han akkurat sa?
Han har tenkt på å få barn de siste tre ukene.
For et sammentreff.
Og så må denne brutale kjærligheten jeg føler for deg komme
akkurat på dette tidspunktet i livet vårt.
Jeg har bedt ham om det i årevis. Det passet liksom aldri.
Og akkurat når han bestemmer seg for det, så forelsker jeg meg i deg.
Alt er i orden. Men alt dette har satt meg ut litt.
Jeg må bearbeide det. Hvile. Vi har hatt mange søvnløse netter.
Det er nok lurt at jeg tilbringer litt tid alene, OK? Og…
Er det greit at jeg tar et rom for meg selv for i natt?
Så klart. OK.
Vent.
- Frokost i morgen? - Selvfølgelig.
Hei, Roi.
- Jeg er på vei. Hva skjer? - OK.
Damián er litt nervøs. Han sa at han ringte, men at du ikke svarte.
Men hvis du er på vei, kan du glemme det.
Går det bra?
Nei, faktisk ikke, Roi. Det går ikke bra. Jeg spiller annenfiolin.
Hun sier at hun er forelsket i meg, men blir hos ektemannen.
Forstår du det?
- Så rart. - Det kan du si.
Hun sier at jeg er fascinasjonen. Fyrverkeriet.
Mens han er reisekameraten. Så la ham bære koffertene våre, da!
Før var jeg den hemmelige annenfiolinen,
som med nydelig list overgikk ektemannen hennes.
Nå er jeg bare en dukke.
Jeg er liksom tilgitt. Kan det finnes et verre ord?
Han har gitt meg grønt lys til å fortsette å kopulere med kona!
Faen ta de ekle parene med åpne forhold og den frie, franske kjærligheten!
Akkurat.
Du sa at det er viktig å skille privatliv og jobb.
Og akkurat nå er alt blandet. Så…
Prøv å glemme henne.
Glemme henne?
Det er for sent, Roi. Jeg møtte henne for 15 dager siden. Hun tok meg med storm.
Jeg har ikke fortalt deg det verste. Nå sier hun at hun skal ha barn.
- Har du gjort henne gravid? - Nei, Roi.
Hun ville ha barn i årevis, men ektemannen sa alltid at det ikke passet.
Og nå vil den jævla drittsekken ha barn for å beholde henne.
Faen ta den bløffmakeren! Man må være hjerteløs for å bruke et barn sånn.
Han spiller forståelsesfull og får poker, fullt hus med foster!
Aldri i livet om jeg lar henne bli med det middelmådige rasshølet!
Hør nøye etter.
Få tak i aceton og klorkalk. Vi skal lage kloroform.
Spirrevippen Polignac vet ikke hvem han har med å gjøre!
Han tror at dette er et spill.
Men nå blir han tatt av en bombe på 300 megatonn.
Faen.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen