Pak budeme připraveni spustit druhé dějství našeho kouzelnického triku.
Jak otevřít trezor s 25centimetrovými ocelovými stěnami.
Ale hlavně se dostat bez povšimnutí dovnitř a ven,
jako by to byly dveře luxusního hotelu.
Kousek hodný Davida Copperfielda.
Co následuje, až se nabouráš do kamer?
Nahraju záznamy prázdnýho trezoru a předsíně,
abychom z nich mohli vytvořit smyčku.
Hezký! Je tu obří láhev šampaňskýho.
Pardon.
Ty rád šampaňské, Bruci?
Jo. Nepiju ho každej den, ale mám ho rád.
Vezmi tu láhev a nalij si skleničku.
Ne, díky. Někdy jindy.
Ne. To ne.
Keilu už jsme stejně přerušili, tak prosím přijmi mou nabídku,
ať to zbytečně neprodlužujeme. Otevři ho.
Ne. Vychutnej si ho.
Cítíš, jak ti ty perly s nádechem citrusu praskají v puse?
- Jo, perly cítím. - Výborně.
Ne.
Šampaňské je šumivé víno.
Jakmile láhev otevřeš, začne vyprchávat.
Budeš ji muset dopít. Prosím.
Můžeme se vrátit k plánu, nebo máš ještě žízeň?
Ne, v pohodě.
Sněz to, nebo ti bude zle.
Člověk by si to tady snadno spletl se základní školou.
Ve třídě můžete házet houbou, posílat si psaníčka, otevírat lednici…
Jelikož studujeme plán, je jistá podobnost se školou na místě.
Je tu však jeden drobný rozdíl, byť zásadní.
Když to někdo podělá, když to ty poděláš,
nebudete za trest běhat kolečka na hřišti.
Pofrčíte rovnou za katr.
Tady ve Francii na 16 let.
Kdo si plán pečlivě nenastuduje, ohrozí životy všech ostatních.
PAPÍROVÝ DŮM BERLÍN
Abych citoval jistého génia, který mi pomáhá plánovat další loupeže:
„Loupež není plán, ale sylabus.“
Proč tu není s náma?
Plánuje vlastní loupež.
Bude to fantazie.
Pracuje na tom polovinu života.
Ale máš pravdu.
Říkáte si, proč jsem místo ostřílených zlodějů s 20 lety zkušeností
oslovil raději vás.
Ze dvou důvodů.
Zaprvé, loupež potřebuje jen jeden mozek,
a to Damiánův.
Zadruhé, profesionálům záleží víc na vlastním egu než na vzrušení.
V této loupeži nechte ego na mně.
A vzrušení je na vás.
Je nesmírně smutné pracovat s lidmi, kteří nesdílí nadšení.
Zatímco vy jste ještě úžasně poddajní.
Můžu vás tvarovat, jak potřebuju.
Dokážete vstřebat můj kodex.
Například ty, Bruci, už nikdy nebudeš vyrušovat.
- Že? - Ne, pane.
A třetí a nejdůležitější důvod je,
že ve společnosti mladých a nadšených lidí člověk sám omládne.
No ne, Damiáne?
Elán, neotřelost, krása.
Všechno, kvůli čemu stojí za to žít.
Proto svůj plán spřádám v apartmá luxusního hotelu.
Ne v hangáru nebo v bytě někde na předměstí
jako šmejdi, co se schovávají jako krysy a chodí celí v černé.
Jestli nás před aukčním domem prošpikují kulkami,
budou uklízet pět překrásných mrtvol…
Plus Damiána.
Díky za lichotku.
Pokud jsme vyrušování učinili přítrž…
můžeš pokračovat, Keilo.
Co následuje, až se nabouráš do kamer v aukčním domě?
Nahraju záznamy prázdnýho trezoru a předsíně.
Vytvořím z nich smyčku na později.
Nahrávám.
Záznam pak můžu vysílat na monitory ochranky.
Co když se monsieur Polignac vydá do trezoru uložit šperky?
Přepnu na živý záznam z kamer.
A co až si pro klenoty přijdeme my?
Pustím záznam a stráže uvidí prázdný trezor.
Spouštím smyčku.
NAHRANÝ ZÁZNAM
Nahraný, nebo živý záznam?
Myslíte, že vidíte realitu, ale točíte se v kruhu.
Mezitím se vám parta lotrů vloupala do trezoru.
Jsem básník.
Až budeme v předsíni,
prořízneme zadní stěnu trezoru podél spojů, které drží ocel pohromadě.
Čistý řez, kterým odstraníme sedmitunový plát oceli.
A čím to uřízneme?
Nejpřesnějším nářadím, co je.
Kyslíkové kopí by zanechalo stopy.
Představte si strunu, která řeže stejně precizně jako diamant,
poháněnou dvojitým motorem.
Struna se pohybuje rychlostí 40 metrů za vteřinu.
Tak na to půjdeme.
Zahákněte plát na jeřáb.
Pak na blok přiděláme háky, abychom ho zvedli o 50 centimetrů.
- Kde ten jeřáb bude? - Přímo nad trezorem.
Schováme do konstrukce dvě kladky.
Jeřáb nadzvedne plát jako garážová vrata na dálkové ovládání.
A tím vznikne prostor, kudy se dostaneme dovnitř.
Smyčka z trezoru aktivována.
NAHRANÝ ZÁZNAM - ŽIVÝ ZÁZNAM
Jo! Paráda!
Super!
Keilo, řekni Berlínovi, že jsme uvnitř.
Berlíne, mám ti říct, že jsme v trezoru.
Zvládli jsme to.
Ty vole, jsme uvnitř!
Vzkaž Damiánovi, že je génius.
Vyhraje letošního Oscara za nejlepšího lupiče.
Damiáne, Berlín vzkazuje, že jsi génius a že vyhraješ Oscara za nejlepšího lupiče.
A vy všichni vyhrajete nejlepší zločinecký gang roku.
Prý vyhrajeme Oscara za nejlepší zločinecký gang roku.
Nezapomínej na sebe, bedno.
Jsi génius.
Co trezor?
Prázdný, jak jsme čekali.
Až dorazí poslední šperk, nakráčíme dovnitř po červeným koberci.
Ale to bude pár dní trvat.
Zatím si užijeme Paříž.
Jaký jsi měla den, mon amour?
Povídej.
Myslela jsi na mě?
Jo, myslela.
Napadlo mě, že bych chtěla udělat něco, co jsem ještě nezkusila.
Já nevím. Něco bláznivýho.
Co třeba?
Milovat se na záchodě v michelinský restauraci.
Vsadím se, že to tady ještě nikdo nedělal.
Zapíšeme se do historie.
Do konce života budeme první, kdo to zkusil.
Co ty na to?
Jejda.
Teď se mi můžeš dívat do očí s vědomím, že jsem naostro.
Přiznávám, že mě to rajcuje.
Počkám na tebe na dámách.
Pospěš si.
Právě přišel můj manžel.
Co mám dělat?
Vstaň a pozdrav ho.
Řekni, že jsem překupník umění, kterýho nemůžeš vystát. Ať tě odvede.
Řekni mu, že jsem neomalený snob. To zahraju.
Nepřemýšlej a běž.
Monsieur Martínezi, tohle je můj manžel, monsieur Polignac.
To je ale náhoda, že jsme se tu potkali.
- Těší mě. - Je to španělský obchodník s uměním.
Říkala jsem ti, že půjdeme na oběd. Pamatuješ?
Nevadí, když si přisedne?
Nějaký problém?
Připadám vám nesnesitelný? Nebavím vás?
Nebo je to ještě horší.
Možná jste tak sobecká, že ačkoli jsem pouze milý,
myslíte, že se vám dvořím.
Nechápu váš tón ani co naznačujete.
Je to snadné, slečno.
Nemusela jste si volat pomoc. Odejdu sám.
Jsem renomovaný obchodník s uměním.
Chtěl jsem s vámi obchodovat, ne si vás pouštět do kalhot.
Co se uklidnit, náfuko?
Zbytečně děláte scény.
Jsme na veřejnosti. Měli bychom se bavit slušně.
Zaslouží si trochu úcty.
Slyšel jsi?
Zřetelně.
Ať vám chutná dezert.
Co jsem to provedla?
Byla jsem děsně nervózní.
Tepala mi krev ve spáncích, skřípala jsem zuby…
Úplně jsem viděla, jak ti ty kalhotky vypadnou z kapsy.
Už z toho šílím.
Mám výčitky, že ho podvádím.
Ale zároveň je to tak vzrušující.
Odjeďme z Paříže.
Na zámek, do lázní, kamkoli.
Na víkend.
Jen my dva.
Jako by zbytek světa neexistoval.
- Jen tak? Bez oblečení? - Lásko.
Jsme v Paříži, ve městě módy.
Navíc ti chybí spodní prádlo.
Dej to sem.
Co mám říct manželovi?
Přemýšleli jsme, že odjedeme na pár dní na chatu v Chantilly.
Řekni, že musíš na neodkladnou pracovní cestu.
Nemáš ani čas se zastavit doma.
Pamatuješ, jak jsem říkala, že nemůžu spát, protože…
se bojím, že mi uteče něco kouzelného?
Už se toho nebojím.
Teď mám pocit, že…
prožívám všechno, co jsem kdy chtěla.
S tebou.
Na světě je osm miliard lidí.
Ale stojíme tady spolu. Ty a já.
Na zdraví!
Poprvé jsem tu byl před lety se svou ženou. Přijeli jsme v Dyane 6.
Tehdy jsme si Francii zamilovali.
Každý den bageta nebo croissant k snídani
a když byly peníze, láhev burgundského.
- Moulin Rouge… - Můžu ochutnat?
- Ratatouille… - Petit pois…
- „Petit pois“. - No jo.
Můžu dostat zálohu na podíl?
- Na co? - Na tyhle čtyři dny.
V New Orleans je skvělej festival elektronický hudby.
Chtěla bych to tam rozjet.
V New Orleans?
Víš, kde je New Orleans?
Je mi fuk, jestli je to hodina autobusem nebo 20 letadlem,
když jde o dobrou věc.
- Co je na tom dobrýho? - Ta zábava.
Absurdní dobrodružství s nejasným koncem.
Pojeď se mnou. Paříž. New Orleans.
Zní to skvěle.
Ne. Já radši dobrodružství s jasným koncem.
Suchare.
Když nejedeme do New Orleans, oslavíme to v Paříži.
Oslavíme to šampaňským.
Jo!
Najednou už mi tak nechutná.
Promiň, kámo.
Je moc dobrá.
To je žena.
Jste studenti ze Sorbonny. Nemluvte španělsky.
- Ahoj, zlato. Jak se máš? - Ahoj, Damiáne.
Zastihla jsi mě se studenty.
Popíjíme na střeše v Paříži.
Bohémský život. Tady je máš.
- Salut! - Zdravím. Bonjour!
Vlezdoprdelka jedna. Prý ji baví moje přednášky.
Kde ses naučila francouzsky?
Jako malá jsem tady pár měsíců žila.
To je super.
Paříž je teď obzvlášť krásná.
A romantická jako vždycky.
Až skončím ten postgraduál, co kdybys…
sem za mnou přijela?
Jako před 20 lety.
Líbali jsme se v nejvyšším patře Eiffelovky.
Pamatuju si, že jsi měl závrať.
Stálo to za to.
Přemýšlela jsem…
Nebylo to snadné rozhodnutí,
ale bude nejlepší, když se rozvedeme.
Damiáne, slyšíš mě? Dobrý?
Jo, v pohodě.
Je v pořádku, že si to myslíš. Já…
Sám si občas říkám,
že by bylo fajn dopřát si na chvíli odstup,
podívat se na věci z jiného úhlu a vrátit se silnější.
A s větším elánem, nemyslíš? Začít s čistým štítem.
Jenže už si ten odstup dopřáváme příliš dlouho.
Tvoje přednášky a semináře po celým světě. Tvoje práce pro charitu.
Tohle bude definitivní konec.
Promiň, ale asi tomu nerozumím.
Vždycky jsi říkala, že jsem tvá životní láska…
A ty zase moje. Řekli jsme si to před čtyřmi nebo pěti měsíci.
Možná jsi moje životní láska,
ale to neznamená, že budeme navždy spolu.
Ale…
Proč by ses rozváděla se svou životní láskou, poklade?
Neříkej mi tak.
Promiň, Carmen. Zvyk je železná košile.
Chvíli mi nevolej, dobře?
Paříž je plná vzpomínek.
Vyrazíme do města. Přidáš se?
Chcete, abych skončil u panáků
a tancování se studentkama v baru U kojota?
Ne, díky. Pohlídám monitory.
Taky se nepřidám. Budu ti dělat společnost.
- Fakt? - Fakt?
Jo.
- Keilo? - Jo.
- Jako že se přidáš? - Jo, jdeme.
Tak se jde pařit!
Jo, za týden.
PŮJČOVNA MOTOCYKLŮ
Pořád mi volají z tý půjčovny.
Kde jsi tu motorku zaparkoval?
Kámo, pusť ji z hlavy.
Volají mi každej den. Nechápeš to?
Vyhrožovali, že předají můj pas policii.
Bruci, chystáš se ukrást klenoty za 44 milionů.
A lámeš si hlavu s falešným pasem?
Ale s reálnou fotkou.
Kdyby měl záznam, mohli by ho najít
pomocí rozpoznávání obličeje.
Řekni mi, kde je ta zasraná motorka.
Viděl jsi to šampaňský.
Co asi Berlín udělá, když zjistí, že mě hledají policajti?
Musíme to kurva vyřešit.
Tak to jsme v prdeli.
- Mají ji knězovo muklové. - Co?
Nesu pizzu.
Žádný ančovičky. A láhev burgundskýho, jak máš rád.
Fajn.
Od telefonátu s manželkou jsi nejedl.
- Pohádali jste se? - Něco takovýho.
Přesněji řečeno mě opustila.
Vítej v klubu.
Moc se tím netrap.
Žádný vztah nevydrží.
Vztahy jsou jako hrstka radostí
odsouzených ke katastrofě.
Jako Titanic.
Jak to, Titanic?
Titanic byl přesně jako láska.
Začíná to tancováním a bankety.
A než se naděješ, jsi na dně.
Prkno unese jen jednoho.
Jeden na něm zůstane mrznout, zatímco druhý klesne na dno oceánu.
Večeře. Romantika. Šukání v autě.
Ruka na zamlženým skle.
To jsou ty radosti odsouzený ke katastrofě.
Zníš jak 50letá rozvedená ženská, co má dvě kýly.
To ti tak ublížil?
Trochu.
Aspoň tohle mi to dalo. Poučení vykoupený bolestí.
Přežít Titanic, na další bys nevkročil.
Ne, to není poučení. Jen se vzdáváš.
Já se nevzdám.
Vrátím se do Španělska
a připomenu jí, proč se do mě zamilovala.
Dám ti jednu radu.
Bacha, ať nemá společnost, až se ukážeš.
Chceš tím něco říct?
Poslyš, Damiáne.
Bez ohledu na to, jak hezký jste měli vztah, vyhasl.
Tvoje žena jde dál.
Potřebovala se zbavit viny, aby si mohla užívat novou lásku.
Proto tě nechala po telefonu.
Snad se pletu. Ale pokud ne, jak jsem říkala, vítej v klubu.
Koukej na monitory a najez se. Potřebuju přemýšlet.
Miluju to tady.
Uklidňuje mě to tu.
V Paříži je tolik míst, kam tě chci vzít.
Třeba do japonský zahrady,
kde se můžeme ztratit a zapomenout na svět.
A na trh Barbès,
kde ti farmáři prodají skvělý víno.
A ručně dělaný sýry. Máš rád sýr?
K zbláznění.
Občas přivezou i ovce.
Jo, a pak jednu kavárnu. Starou.
Vaří božský kafe.
Je to tam krásný.
Mají starožitný židle a niklový pult.
Taková místa já rád.
V Madridu se pokaždé vracím na stejné místo.
Do kavárny Buenos Aires.
„Pražíme si vlastní brazilskou kávu.“
Simóne,
mohl by ses zdržet dýl?
Klidně navždy.
Můžu všechno zahodit.
Svůj dům, práci, přátele…
K čemu to, když můžu žít s tebou v Paříži?
Myslíš to vážně?
Smrtelně.
To bych moc ráda.
To je François.
Nevadí, když to vezmu?
Vůbec.
Françoisi?
Camille, cestuješ sama?
Zapomněla jsi na notebooku zavřít e-mail.
Měl jsem hrozně náročný den. Začaly nám chodit položky
do aukce šperků a…
Zastavil jsem se doma převléct a našel tvůj zapnutý notebook.
Četl jsem tvé milostné dopisy.
Jak s ním cítíš to, co se mnou už roky ne.
Naposílala jsi mu písničky, co posloucháme spolu.
Podle všeho ho vodíš na místa, kam chodíme spolu.
A pak jsem uviděl jeho jméno. „Pan Martínez, obchodník s uměním“.
Je to ten Španěl z restaurace.
Françoisi.
Můžu to vysvětlit.
Četl naše e-maily.
Všechno viděl.
Musím s ním mluvit.
Nechal bys mě chvilku o samotě?
Samozřejmě. Až budeš chtít, zavolej mě.
Náfuka!
A máš to, náfuko!
A kdo dělá scény teď?
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Nechcete si s námi zahrát karty?
Moc rád bych si s vámi zahrál,
ale jsem až po uši zamilovaný.
A mám chuť utíkat.
Tak utíkejte.
- Běžte, mladíku! - Nashle!
Na shledanou!
To byl ale příjemný mladík.
Pojď dál. Je to nekuřáckej pokoj. Zase jsem začal.
Měla jsi pravdu.
Žena má poměr.
Pár věcí mi uniklo.
Na Velikonoce jela do Sevilly.
Tvrdila, že se chce s kamarádkou podívat na procesí.
Ale podívej, načančala se jako do opery.
Myslím, že si zesvětlila vlasy.
Ta fotka s kamarádkou není selfie.
Co to znamená? Byl tam s nima ještě někdo.
V létě navštívila svou matku v domě na pláži.
Vždycky nosila jednodílný plavky.
Před pěti lety, čtyřmi, třemi…
Tohle léto jsem tam nebyl a má bikiny,
sarong a dokonce pitomou kytku za pravým uchem.
Kdo se oblíkne jako na Havaji, aby hrál s mámou kanastu?
Ten týden mi dvakrát zapomněla popřát dobrou noc.
Asi si říkáš, že jsem blázen. Ale dělali jsme to tak 20 let.
Poslední rok sdílela na Facebooku všechno, co dělala,
a někdo s přezdívkou „jackal70“
dal všem jejím příspěvkům lajk.
„Líbí se mi“… Až k jedný fotce přidal ohnivýho smajlíka.
Jackal70 okomentoval příspěvek ohnivým smajlíkem.
A sleduj tohle. Máme společný plán u operátora.
Posledních deset měsíců se na výpisech objevuje nový číslo.
Myslel jsem, že je to příbuzný. Má jich spoustu.
Ale jedno mě zarazilo.
Volá na něj, když jsem pryč.
Od ledna do března a od července do září na něj nevolala.
Ale 13. října ve 20:16
s ním mluvila 47 minut.
Nebylo by to tak divný, kdybych se ve 20:00 neodbavoval k letu.
Vysadila mě na letišti.
Vysadila mě jako nějakýho psa a zavolala na to číslo.
A tady jsou nezvratný důkazy.
Tu noc mi přišlo upozornění
na platbu z kreditky ve výši 178 euro.
Hledal jsem na internetu.
Je to restaurace.
„Šakalův květ“.
Šakal. Už zase.
Víš, co v Mexiku znamená „šakal“?
„Drsnej chlap se silným sex-appealem.“
Kdo utratí 178 eur v mexický restauraci?
Musela v tom být tequila a šakal.
To stačí.
- Proč jsi tu? - Dorazily šperky.
- Co je dneska za den? - Pondělí.
Ale to není to nejdůležitější.
Zítra klenoty ocení.
Ve středu bude tisková konference. S tou jsme nepočítali.
Den nato bude aukce.
Musíme je ukrást dneska v noci.
Kde je Berlín?
Roi!
Mám báječné zprávy, Roi.
Chce, abych zůstal v Paříži.
Její manžel se o nás dozvěděl.
Když volal, ještě ani nevychladla po sexu.
Mluvíte o Polignacovi z aukčního domu?
Zapomeň na aukci.
Mluvím o osobních věcech. Zapomeň na chvíli na práci!
Ten chlap si četl naše milostné dopisy.
Teď jen stačí roztáhnout ruce a počkat, až mi ji sám nažene do náruče.
Asi si ještě prodloužím volno, Roi.
To nejde.
Musíme klenoty ukrást dneska.
Proč dnes?
Dorazil poslední šperk. Diamantový diadém Heleny Savojské.
Zítra všechny ocení.
Pak proběhne focení s novináři.
Musíme je ukrást dneska.
Musím končit, ale budu tam.
Mrzí mě to, lásko.
Ne. To já se omlouvám. Jak se cítíš?
Je mi ho strašně líto.
Vžil jsem se do jeho situace a…
Chudák.
Byl v šoku.
Oba nás to ranilo.
Můžu se zeptat, co…
Co jsi mu řekla?
Všechno.
Že jsme se procházeli podél Seiny.
Že jsme projížděli ulicema na Vespě
a líbali se na každým semaforu.
Že děláš nejlepší margaritu v celý Paříži.
Že nespíme.
Že se celou noc milujeme.
A co na to on?
Že by udělal to samý.
Že když ti láska podlomí kolena,
nedá se tomu bránit.
A pokud to tak cítím, měla bych to prožít.
A to má znamenat co?
Já nevím. Asi tím…
Asi tím myslel, že nám nebude překážet.
Je vážně hodnej člověk.
Prý tě chce poznat.
François mě chce poznat?
Jo, François.
Když ví, že jsi to v té restauraci byl ty,
má výčitky, že tě nazval „náfukou“ a…
chce se omluvit.
Teda. Je to velmi chápavý muž.
Ne každý by tak snadno skousl, že mu žena utekla s jiným.
Pojď sem.
Lásko,
tady nejde o volbu.
Promiň, jestli jsem tě zmátla. Ale…
Nechtěla jsem Françoise opustit.
Jsme spolu osm let. Je to můj společník na cesty.
Popravdě, vážně jsi mě zmátla.
Jak do toho zapadám já? Nerozumím tomu.
Ty jsi mě okouzlil.
Pobláznil.
Spustil jsi ohňostroj, který cítíš jen na začátku.
Stejně to bylo s Françoisem, ale pak naše láska uzrála.
Toho se asi nedokážu nikdy vzdát.
Víš, co ještě řekl?
Poslední tři týdny přemýšlí nad dítětem.
To je ale náhoda.
A já musela odhalit tu plamennou lásku, co k tobě cítím,
zrovna v tuhle chvíli.
Už léta ho o dítě prosím.
Nikdy nebyla vhodná chvíle.
A když se konečně rozhoupe, zamiluju se do tebe.
Nic se neděje.
Ale celé mě to trochu rozhodilo.
Musím to vstřebat, odpočinout si.
Probděli jsme příliš mnoho nocí.
Asi mi prospěje být chvilku sám. A…
Nevadí, když dnešní noc strávím ve vlastním pokoji?
Jasně, že ne. Dobře.
Počkej.
Zítra snídaně?
Ovšem.
HOTEL ZLATÝ SEN
Ahoj, Roi.
- Jsem na cestě. Jak to vypadá? - Tak jo.
Damián je trochu nervózní. Prý jste mu nezvedl telefon.
Ale jestli už jedete, kašlete na to.
Jste v pohodě?
Popravdě ne, Roi. Nejsem.
Hraju druhé housle.
Tvrdí, že mě miluje, ale chce zůstat s manželem.
Chápeš to?
- To je divný. - Nepovídej.
Prý jsem jí učaroval, odpálil ohňostroj. Ale on je její společník na cesty.
Ať nám teda nosí kufry!
Býval jsem skrytý druhý housle
a potají si užíval, že o nás její manžel vůbec neví.
Teď jsem loutka.
Tolerovaný. Bože, existuje ještě horší slovo?
Dal mi povolení dál kopulovat s jeho ženou!
Do hajzlu s těma otevřenýma vztahama
a francouzskou volnou láskou!
Jasně.
Říkáte, že je důležitý oddělovat osobní a pracovní život.
A teď je všechno propletený. Tak…
ji zkuste pustit z hlavy.
Pustit z hlavy?
Na to je pozdě.
Potkal jsem ji před 15 dny. Úplně mě pobláznila.
Ještě jsem ti neřekl to nejhorší.
Tvrdí, že bude mít dítě.
- S váma? - Ne, Roi.
Chce děti už dávno, ale manžel vždycky říkal, že není vhodná doba.
A najednou si to ten zasranej hajzl rozmyslel, aby si ji udržel.
Ať si ten pokrytec nasere!
Musíš být svině, abys takhle využil dítě.
Hraje si na chápajícího manžílka a k tomu vyskládá na stůl
postupku z embryí.
S takovým průměrným hovadem ji shnít nenechám!
Dobře poslouchej.
Sežeň aceton a bělidlo. Vyrobíme chloroform.
Ten sráč Polignac neví, s kým má tu čest!
Myslí si, že si hrajeme.
Ale smete ho bomba o síle 300 megatun!
A kurva.
Překlad titulků: Anna Farrow