Camille!
Jao, kakva nevjerojatna slučajnost.
Odsjedam u ovom hotelu.
Cijeli sam dan
razmišljao o našem jutrašnjem razgovoru.
Možda ste pomislili da sam nepristojan
jer sam vas prekinuo.
Mogu objasniti.
Ako smijem, radi se… Upravo sam se razveo i obećao sam si…
Zanima me vaše obećanje, ne želim biti nepristojna…
- Ulazite li? - Da
Ali jako mi se žuri. Kasnim na koncert.
A da idem s vama? Sve ću vam ispričati po putu.
Uđi.
Imaš li motocikl?
Ključevi.
Kamo ideš?
Imam posla. Usluga za Berlina.
Ključevi.
Kamo?
Idem po kalež.
Ti ćeš ostati i pratiti monitore.
Nema nikoga, glupane.
Mogli bi se vratiti.
Kako ćeš vratiti kalež?
Čekam da svećenik ode. Palim motor.
Pratit ću ga. Zgrabiti kalež. Ciao.
Capisci?
Kojom ćeš ga rukom zgrabiti? Moraš voziti, kočiti, držati kvačilo…
Kalež je zasigurno težak. Zgrabit ćeš ga kao torbicu?
Idem s tobom, gotovo. A i odlično vozim motocikl.
Kako da vam ovo kažem?
Obećao sam si
da neko vrijeme neću upoznavati žene.
Smeta li vam? Moram se preodjenuti.
Naravno da ne.
Ovamo sam došao kako bih uživao u miru i tišini samoće.
Mojem je srcu potreban predah.
- Ne zvuči li to mizogino? - Ne, nipošto.
Uvjeravam vas, radi se o samoobrani.
No nakon našeg susreta pomislio sam:
„Kažnjavaš li se zbog svojeg neuspjeha?
Uskraćuješ li si priliku da upoznaš posebnu ženu?
Jedinstvenu ženu.“
Na svijetu živi četiri milijarde žena.
Mala je vjerojatnost da ću upoznati fascinantnu ženu.
Ne smijem propustiti tu priliku.
Zato sam morao trčati za vama kad sam vas vidio.
Na vas sam naletio točno ispred ho… Smijem li?
- Da. - Da?
Zato sam ovdje.
KLUB OPERA
KUĆA OD PAPIRA BERLIN
Kreni.
Stani!
Osuđenici.
Taksi!
Sad!
Sranje, ne pušta!
Zgrabi torbu!
Trči! Sranje!
Mičite se!
Roi!
Vozi!
Sranje!
Pazi na stol!
Sranje, stol!
Roi, začepi, jebemu!
Pazi!
Vjenčanje i sprovod, kao u filmu.
Garaža.
Ako se pomaknemo, čut će korake.
Ne ako je nešto glasnije.
Naći ćemo se na mjestu 123. Idi onuda.
Radi što i ja.
- Hej. - Jebote!
- Bok. - Što sad?
Prespojit ćemo žice u starom autu i otići.
Ne smije imati protuprovalni sustav. Onaj.
Idemo?
- Sranje! - Pali ga!
Alarm je blokirao motor.
- Što sad? - Dolaze.
Na stražnje sjedalo! Hajde.
Nisam znala hoćeš li se uklopiti.
Ali snašao si se.
Zašto, zbog leptir mašne?
Elegantan idem i u supermarket.
Ne izgledaš kao da ideš u supermarket.
Izgledaš kao da živiš u hotelima.
Putuješ svijetom. Posjećuješ muzeje.
Piješ vino u vinogradima.
Zasigurno prvi put pivo piješ iz boce.
Da.
Mrzim boce koje u sanducima prolaze kroz skladišta i kamione,
od jedne do druge osobe, a zatim diraju usne.
Ali ovo ima božanstveni okus.
Nazdravimo tome.
Za božanstveni okus.
Jesu li otišli?
Ne vidim ih, ali nemojmo ih čekati.
Idemo u onaj auto.
To!
Vozi!
Ima sjekiru! Vozi!
Pazi!
Jebote.
Sranje.
Idemo.
Ovo je bila nevjerojatna noć.
I jedinstvena.
Nadam se da ćemo je ponoviti kad opet dođem u Pariz.
Odvest ću te nekamo gdje ćeš piti iz čeških kristalnih čaša.
Onda me trebaš zamoliti za moj broj.
Ali nemam kemijsku olovku.
Lijepo spavaj.
Idemo na ronjenje?
- Mislila sam da si Cameron. - Posudio sam joj motor.
- Upravo je otišla. - A moj motor?
Ne znam. Vjerojatno ga vozi.
Vidimo se.
Stani. Nećeš mi reći kakve su to naočale?
Naočale za virtualnu stvarnost.
Fora. Je li to igra?
Nije. Simulacija je.
Nisam gotova s programiranjem. Ne diraj to.
- Oprezno, osjetljivo je. - Ti si to dizajnirala?
- Da. - Nemoj!
- Daj da ih isprobam. - Ne.
Ne odlazim iz sobe, zavezat ću se za krevet.
Molim lijepo.
Pet sekundi.
Ovo je zakon!
Jebemu, kakav pogled.
Pogledaj boju mora.
- Zanzibar. - Jao.
- Zašto se ne mičem? - Nemaš senzore.
Čekaj.
Ne znam zašto kradeš.
Trebala bi raditi za NASA-u. Genijalka si.
- Što je ovo? - Detektira pokrete.
Što?
Moram ti ih staviti na abdomen i leđa.
Izvoli.
Dobro.
Ne, ne lijepi se.
Zbog ulja.
Pokušaj sad.
Tako.
- Dobro. Okreni se. - U redu.
Evo.
Gotovo.
- Gotovo? Da? - Da.
Sad radi. Pogledaj, naježio sam se.
Dotakni me.
Da. Da, naježio si se.
Jebemu.
Jesi li ti ova cura?
Dosta je.
Prošlo je pet sekundi.
To si ti, zar ne?
To je moj avatar.
Gledao si se u zrcalu.
Pretpostavljam da je to greška na kojoj radiš,
ali čini mi se da ti se vide bradavice,
vire iz te haljinice.
Stalno govoriš o dlakama i bradavicama. Okreni se.
Što sam rekao?
Idi. Kad se Cameron vrati, reći ću joj da te nazove. Bok.
Oprosti zbog gluparija.
Imam samo jedno pitanje. Čemu to služi?
To je alternativna stvarnost.
Ne mogu svi ići na odmor na egzotična mjesta
s dobrim prijateljima.
Što ti voliš raditi? Ići u klubove?
Kralj sam plesnog podija.
Dobro, možeš plesati u najboljim klubovima.
Staviš naočale i uživaš u iskustvu.
Ali to nije stvarno. U ovoj si sobi.
Ali tvoj mozak misli da je stvarno.
Plešeš s ljudima, razgovaraš s njima, piješ s njima.
Tvoje su emocije stvarne.
Stvorila si nevjerojatan svijet.
Genijalka si.
- Idem u kriptu, dobro? - Dobro.
Kad ste mi namjeravali reći?
Berlin nam je dao zadatak. Tebi ništa ne moramo reći.
Zovemo ga od sinoć, ali ne javlja se.
Prvi put izađeš u Parizu i sve upropastiš.
Ne govorim o provali u Polignacovu kuću.
Zgrabio si svećenika i vukao ga deset metara.
Nasilna krađa automobila usred svadbe.
Napad na osuđenika.
Uništavanje nekoliko vozila u garaži. A zatim…
Uključilo se 26 alarma.
A sad jedete croissant i pijete café au lait
kao da ništa nije bilo.
Oboje smo krivi.
Ali nije bilo lako ukrasti kalež pokraj onih gorila.
Odlično. Onda ćemo naručiti jaja Benedict i opustiti se. Može?
Monsieur!
Da se nije dogodilo čudo,
već bismo bili u najstrože čuvanom francuskom zatvoru.
Izgleda li vam ovo poznato?
Odakle ti?
U ponoć me posjetio svećenik, sa štapom, prestravljen.
Kaže da ne ide u Porto i Santiago
i da smo u pravu u vezi sigurnosti.
Huligani su ga pokušali opljačkati.
Bole ga leđa. Možemo nastaviti s iskopavanjem.
On ide na bolovanje od tjedan dana jer nije u stanju voditi mise.
Dobro je što sad imamo sedam dana da iskopamo tunel.
Moraš probuditi Berlina.
Odmah.
Kako si?
Dobro.
Trebao mi je adrenalin.
Ne moraš ostati ovdje.
Rekla sam Berlinu da ostajem do kraja. To ću i učiniti.
- Halo? - Zdravo.
Camille je.
Znaš li da sam se nakon buđenja nasmijala?
Neobično je vidjeti kako čovjek s leptir mašnom nosi
pjevača punk rocka.
Hvala ti na tom prizoru.
Nema na čemu.
S tobom bih u smokingu na štrajk lučkih radnika.
Samo pitaj.
Na balkonu sam, gledam tvoj hotel
i pitam se jesi li još ondje.
Još sam ovdje.
Želiš li doručkovati sa mnom?
Najprije ti nešto moram reći. Udana sam.
Već osam godina.
Ali sinoć sam se povezala s tobom,
što se ne događa često.
Spomenuo si četiri milijarde žena.
I muškaraca ima četiri milijarde.
Nije lako upoznati jednoga
o kojem želiš znati više.
Čiji život želiš istražiti.
Najprije kažeš da si udana, a zatim da me želiš istražiti.
Ne želim pogrešno shvatiti to istraživanje.
Mogu bolje to objasniti.
Do kad ostaješ u Parizu?
Do sutra.
Žao mi je što je tako kratko.
To! Da, ultimatum!
Dobro jutro.
Roi, propustio si veličanstven trenutak.
Dođi. Nazdravit ćemo, Roi.
Malo za tebe i malo više za mene.
- Jer smo vratili kalež? - Ne, zbog nje.
Roi.
- Nazvala me. - Polignacova žena?
Pusti sitnice, zaboga!
Važno je da je odbrojavanje počelo.
Stavio sam je u šah.
Sad moram pričekati da saznam koju će figuru pomaknuti.
Kladim se da će me nazvati za manje od tri sata. Ma ne.
Najkasnije za sat, sat i pol.
Camille je.
Smijem li ući?
Bolje ne.
Upravo si mi rekla da si udana.
Ako uđeš, neću te pustiti do Božića.
Camille…
Ne želim nešto beznačajno.
Tražim nešto posebno.
A to nije kompatibilno s ljubavnim trokutom.
Što je beznačajno?
Znaš li? Jer ja ne znam.
Pokušavam živjeti što intenzivnije.
Ponekad ne mogu zaspati.
Ustanem i odem u bar.
Vodim tisuće razgovora, pijem tekilu i plešem kao luda.
A kad dođem kući,
sretna zaspem.
Jer sam doživjela nešto neplanirano.
Mnogi bi ostali u krevetu i prevrtali se.
Ali ja uživam u životu.
Kako da ležim i buljim u strop
kad se ljudi poput tebe
pojave kad to najmanje očekujem?
Uglavnom,
razumijem tvoje odbijanje.
To mi se sviđa jer pokazuje da si iskren.
Au revoir.
Nadam se da ćemo se opet vidjeti.
Ispravno ste postupili.
Ona mora odlučiti.
Roi.
Imamo kamere i teleskope koji gledaju njezin stan.
Zato sam je odbio.
Da.
Odbio sam je.
Camille, čekaj!
Ti si na redu.
- Jesi li dobro? - Nisam.
Moram razgovarati s nekim svojeg roda.
Reci mi.
Oduvijek jasno znam što volim i ne volim.
Što se tiče knjiga, volim klasike i mrzim bestselere.
Hrana. Volim musaku i mrzim prženu hranu.
Volim muškarce koji su znatiželjni, pristojni i inteligentni.
Ne podnosim muškarce koji imaju vulgarne komentare.
Znaš, plitke tipove koji se fotografiraju
golih prsa i s motociklom.
- Razumijem. - Sve je to otišlo kvragu.
Onaj grubi, pokvareni i nepristojni individualac
nekako se povezao s mojim mozgom i živčanim sustavom.
- Instinktivno. - O kome govorimo?
- O Bruceu. - Sviđa ti se Bruce?
- Ne. - Sviđa ti se Bruce.
Ne sviđa mi se, ne.
Ali…
Kad ga vidim prljavog i znojnog, postane mi vruće.
Srce mi ubrzano kuca i dobijem dispneju.
Znaš?
Osjećaj da mi pluća ne dobivaju dovoljno kisika.
To ti se već dogodilo?
Ne, ne ovako.
Kad zatvorim oči,
vidim ga u katakombama, polijeva se vodom.
Vidim kako mu voda teče niz kožu.
A ogrlica sa sidrom koju nosi…
Svaki put kad se pomakne, udari mu o prsa i čuje se:
„Klonk, klonk.“
Ta mi se slika vrti u glavi kao GIF.
„Klonk, klonk.“ Kao da me zove. „Klonk. Ima li koga?“
Vidiš li još slika?
Njegove gaće.
Njegove gaće?
Vidjela sam ih kako mu vire iz hlača.
Bijela elastična traka.
Taj mi brend stalno pada na pamet.
- Koji brend? - Vuk.
Stalno se ponavlja na traci. „Vuk…“
A sad se dogodilo nešto neočekivano.
- Zašlatao te. - Ne, glupačo.
Ali…
Ovisna sam o njegovom mirisu.
- Kako to? - Pa mirišem ga.
Kad mi se približi ili prođe pokraj mene, pomirišem ga.
Što, njegovu kolonjsku vodu?
Ne, mislim da je ne koristi.
To je miris…
muškarca.
Grub je. Poput feromona, ne znam.
Vjerojatno je znoj.
Da, ali znoj mi se oduvijek gadi.
Ali Bruce prođe uz mene i…
Udahnem.
Udahneš.
- Uzeo je moj ručnik. - Keila.
Htjela sam ga oprati, ali nisam. Ne znam što radim.
Ovo je čudno, ne znam što se događa.
Ženo, ne dramatiziraj.
Što fali Bruceu?
Ne znam. Prvo, beba je.
Koliko godina ima, 24? Ja imam 36.
Što da radim?
Pa…
Ako želiš spavati s njim, učini to
i zaboravi ga.
Ali ako očekuješ nevolju, nemoj. Seks je zabavan, ali ljubav nije.
Zašto to kažeš?
To je bolest koja dolazi u fazama.
Očajno je želiš pronaći. Bojiš se da ćeš je izgubiti.
Depresivna si kad te napusti.
Znaš li što radim kad me nešto izluđuje?
- Što? - Plešem.
Zašto?
Ustaj. Tulumarit ćemo.
- Hajde, Keila. Daj. - Nema šanse.
- Da. Hajde, Kei-Kei. - Rekla sam ne.
- Uopće ne volim alkohol. - Voliš, otvori usta.
- Što je ovo? - Namjeravale smo zaspati.
Bruce!
Houstone, imamo problem.
Ja ću to riješiti.
ELEGANCIJA, KONJSKE SNAGE
- Ne. Uzmi ih. - Daj, ostani.
Roi!
Dobro, samo jedna.
- Jedna. - Hajde.
Jesi li dobro?
Povraća mi se.
Jao, Kei-Kei.
Hej! Kako ide?
Uspjeli smo!
Tunel će biti gotov kad stignemo do zida
koji nas vodi do cilja.
Aukcijske kuće.
Kakav je to zid?
Potporni zid zgrade.
Razbit ćemo ga da uđemo.
Nećemo ući u trezor kroz blindirana vrata.
Ući ćemo straga.
To nitko neće očekivati.
Kako bismo došli do stražnje strane trezora,
najprije ulazimo u zračnu komoru i servisnu sobu
u kojoj su cijevi, razvodne ploče, žice i kanalizacijske cijevi.
Ondje nas čeka betonski zid
koji čuva predvorje trezora.
Izrezat ćemo željezne spojeve koji drže zid.
Ali taj betonski zid još nećemo srušiti. Zašto, Damiáne?
Jer su u predvorju
sigurnosne kamere koje signal šalju
do monitora zaštitara.
Dvojica čuvara će se dosađivati.
Jedan je na recepciji na ulazu.
Drugi je ispred trezora u podrumu.
To će potvrditi izvrsnost ove pljačke.
Otvorit ćemo prazan trezor.
Nije li to divna ideja?
Tako imamo veću šansu.
Zaštitare moramo maknuti od monitora na tri minute.
Toliko mi najmanje treba za hakiranje kamera.
Kako ćemo to učiniti?
Manevrom odvraćanja pozornosti.
Zato moramo dobro upoznati naše prijatelje,
zaštitare.
Proučavat ćemo svaki pokret te gospode.
Prije svega,
proučit ćemo ključni dio života svakog zaštitara.
Što večeraju.
Želim naručiti dvije velike pizze s kobasicom.
Oko 20 h s recepcije naručuju hranu.
- Halo? - Što danas jedemo?
Pizzu s kobasicom.
- Pizza. - Uglavnom pizza.
U servisnoj ćemo sobi doći do telefonskih kabela
koje će Keila dotad već hakirati.
- Halo? Izvolite. - Dobra večer.
Želim naručiti dvije velike pizze s kobasicom.
- I dva piva. - Na koju adresu?
Aukcijska kuća Chez Viénot.
Ulica Turenne 14.
Hvala. Doviđenja.
Hvala.
Tad počinje šou.
U servisnoj ćemo sobi postaviti čistu zonu.
Ondje ćemo skinuti prašnjavu i prljavu odjeću
i odjenuti zaštitna odijela.
Nitko u predvorje i trezor ne smije ući bez odijela i rukavica.
Ako ostavite otisak prsta, komadić blata ili trepavicu,
naš plan propada.
Za to ćemo se vrijeme pripremiti.
Ali najvažnije…
Sat i pol?
…razbjesnit ćemo zaštitare.
Hladna hrana.
Ove su s patlidžanom. I hladne su.
Pogrešna narudžba.
Zašto nisu velike?
Limunada?
Sve što nas nervira kad smo gladni.
Neću ovo platiti.
Nećeš?
Platit ćeš prije povratka u zoološki.
Čuješ li me, štakore?
A ako dostavljač loše govori francuski, bezobrazan je
i izgleda kao luđak…
- Quoi? - „Quoi? Quoi?“
Jesi li patka?
Pozvat će kolegu.
Točno to želimo.
Dođi gore. Imam problem.
Kakav problem?
Čim zaštitar napusti mjesto, počinje drugi čin našeg spektakla.
Spremni smo.
Imamo točno tri minute.
To nije mnogo vremena. Riskantno je.
Ono što je tebi riskantno, meni je uzbudljivo, draga Keila.
Dobro, Alaine. Dolazim.
- Sad. - A zatim će
buldožer ukloniti komad betona kao da je dio slagalice.
Ući ćemo u predvorje.
Kamere će snimiti vaš posjet.
A Bruce…
Druga će te čimpanza braniti?
Glumit će nasilnog dostavljača kako vas ne bi vidjeli.
Hej, ne diraj me.
Razumiješ li me? Ou je te parle en chimpanzé?
Ondje su vrata.
Da, to nam je Ahilova peta.
Ako se otvore, najebali smo.
Ne možeš utjecati na svaki dio pljačke.
Dvije minute i 30 sekundi.
Moraš dobiti što više vremena.
Provociraj ih dok ne polude.
Alaine.
Baci palicu.
Dok ih Bruce zabavlja,
Keila i ja ćemo neutralizirati kamere.
Keila, objasni nam tehnologiju.
Predvorje je najčuvanije.
Ondje se nalazi tvrdi disk sigurnosnog sustava.
Hakirat ću četiri kamere.
Na recepciji.
Što? Platit ćete?
U predvorju.
NEMA SIGNALA
- Želiš problem? - Nije vrijedan toga.
Stani.
Još 90 sekundi.
Na ulazu u trezor.
NEMA SIGNALA
- Stani! - Onda plati.
I u trezoru.
- Nisam vidjela kabel. - Ugasila si sve kamere.
Hej! Jesi li dobro?
Kad konačno primiš udarac koji zaslužuješ,
zagrist ćeš šumeću tableticu i usta će ti se
zapjeniti kao bijesnoj zvijeri.
- A ako pozovu hitnu? - Ili policiju.
Što će reći? „Pretukli smo dostavljača.
Hrana je bila hladna. Ima napadaj zbog ozljede mozga.“
Prvo će ga pokušati oživjeti.
Alaine! Donesi jastuk! Brzo!
Minuta i 45 sekundi.
Kratki spoj.
Polako. Nađi osigurač i zaobiđi ga.
Ne vidim ga!
Otvori crnu kutiju!
Nađi smeđi osigurač.
Minuta.
- Našla sam ga! - Previše ih je, moramo ići.
Ulovit će nas. Nema signala na monitorima.
Daj mi žlicu!
Daj.
Otvori usta, hajde.
Pedeset sekundi.
Hajde.
30 sekundi.
Hajde.
Evo ga.
NEMA SIGNALA
Vode!
Hajde.
Petnaest sekundi, Požuri, jebemu.
NEMA SIGNALA
Hajde, ustaj.
Odlično. Hajde, na noge.
- Hajde. - Ustani.
Pet sekundi. Smjesta morate ići.
Začepi, Roi!
Sad!
Uzmi novac.
- Za pizzu. - Hajde.
Idemo.
Nemate vremena.
Morate ići.
- Idi, ja ću dovršiti. - Evo.
Kad hakiramo signal
na monitorima i kontroliramo ih, morate što brže otići.
Van!
Kakva ludnica.
Idemo!
Buldožer će betonski blok vratiti na mjesto.
Ako sve dobro prođe, Keila će moći upravljati sustavom sigurnosnih kamera.
Zatim smo spremni
za drugi čin našeg krasnog mađioničarskog trika.
Otvorit ćemo trezor s čeličnim zidovima debljine 25 cm.
Još važnije, neće nas primijetiti
i ući ćemo i izaći kao kroz okretna vrata hotela s pet zvjezdica.
Gaža dostojna Davida Copperfielda.
Prijevod titlova: Iva Jurat