- Alt som du ba om, er der. - Takk.
Bare to ting kan få en jævlig dag til å bli helt fantastisk.
Det første er kjærlighet. Det var ikke tilfelle denne dagen.
Min tredje kone hadde nettopp forlatt meg.
Det andre er et ransutbytte på over ti millioner euro.
Det var heller ikke tilfelle. Vi skulle lure oss inn i et mye større brekk.
Dagens jobb var enkel.
Men hvis du har en dårlig dag, kan du komme til å få en stakkar i kne
og rette en pistol mot hodet hans.
Dette er banden min, én av tre jeg har stjålet med.
Men de er noe for seg selv. Jeg kjenner dem fra glansdagene mine.
Da jeg ikke ante at jeg var syk,
da jeg ikke var innelåst på Myntverket og livet mitt hang i en tynn tråd.
Dette er Keila. Elektroingeniør med laud. Et geni innen faget.
Bare én ting er større enn hjernen hennes. Hun er sykelig sjenert.
Roi. Han er flink til å dirke opp låser og bli låst fast.
Før hatet han livet. Nå er jeg som faren han aldri hadde.
Han er som en lydig hund, som jeg lufter hver dag.
Kjærlighet ved første blikk.
Damián. Han lever et dobbeltliv.
Universitetsprofessor til vanlig, hjerne bak store forbrytelser på fritiden.
Som alle andre genier er han ganske vimsete.
Bruce. Altmuligmannen vår.
Han kan alle dingser. Våpen, mobile kraner og lanseskjærere.
Du vil kanskje vedde på at han ikke har så mange små grå i behold.
Det veddemålet taper du.
Takk. La oss se her. Señor Antonio Vals?
- Ja, det er meg. - Dette er en arrestordre. Bli med meg.
Hva er jeg tiltalt for?
Å ha ervervet objekter av kulturhistorisk verdi, smuglet antikviteter og skjult dem.
Tiltalepunktenes strafferamme er ni års fengsel eller mer.
De er ikke fra politiet. Det er noe muffens her.
Åpne den døren.
Åpne den monteren.
Unnskyld meg. Du, ja. Du er vel ikke politibetjent?
Det er heller ikke du. Hva er det som foregår her?
Kom igjen. Hva er det som foregår her?
Se for deg at du står i fengselsdusjen
og forteller om etruskisk kunst, med et såpestykke i hånden…
Du skal få noen gode nyheter. Jeg er ikke politibetjent.
I bytte mot at jeg ikke melder deg til politiet tar jeg dette lille begeret.
Det blir vår hemmelighet.
Få snakke med sjefen deres.
- Sitt. - Ikke rør meg.
Vis meg ID-kort og -nummer. Hvem har ansvaret?
- Hvem er det som hever stemmen? - Hei! Jeg.
Dere kan ikke bare valse inn hit. Betjent Morán kjenner jeg. Skal snakke med ham.
Greit. Finn fram telefonen, så snakker vi med ham på høyttaler.
- Greit. - Legg den på bordet.
Jeg skal låse den opp.
Synd. Ikke noe signal. Du ville se politiskiltet mitt, ikke sant?
Her. Beretta M9. Her er det andre skiltet mitt.
Parabellum. Åtte kuler. Vil du se flere skilt?
Nei. Det er ikke nødvendig, señor.
Kirkegårdene er fulle av fehoder som valgte feil dag å leke helt på.
Om noen skulle føle seg fristet til å anmelde vår flotte soaré…
La oss få se legitimasjon, sånn at vi kan notere oss hvor dere bor. Kom igjen.
Og du blir med oss.
- Det er nå svimmelheten tar til. - Nei!
Kjenner du det? At det knyter seg i magen? Munnen er tørr.
Ja.
Du skulle ha tenkt deg om før du behandlet meg som dritt og lekte helt foran…
- Kona di? - Nei.
Nei, foran…
Dama di?
Jeg mente ikke å heve stemmen. Jeg ble nervøs.
- Jeg sverger. - Hvor lenge har du kjent henne?
I et par måneder.
Forstår du hva du har gjort?
Nei.
Det fineste med kjærligheten er at den får frem det beste i oss.
Selv hos avskum som deg, som ber på dine knær.
For kort tid siden var du en helt, som ropte meg i trynet.
Men kjærlighet tar slutt, ditt fehode.
Kjærlighet tar slutt.
Den er det ikke verdt å risikere livet for.
PAPIRHUSET BERLÍN
IKKE FORSTYRR
Det er en ny jente i banden.
Du sa vi skulle være fem. Unnskyld meg, men hva kan hun?
Ingenting. Hun skal observere og være stille. Som en tyveripraktikant.
Hun heter… Unnskyld. Hvilket navn valgte du igjen?
Cameron.
Hun kjører og lever til det ytterste. Hun er ren adrenalin.
Men det er ikke derfor hun er hos oss. Det skyldes noe langt mer smertefullt.
Kan du sette deg med de nye kollegaene dine, er du snill?
Dere lurer nok på hva vi gjør på dette flotte hotellet i Paris.
Hva annet i slike uovertrufne omgivelser enn å nyte…
IKKE SE PÅ MEG
Her skal vi gjøre forarbeidet til et brekk som vil sette hele Europa i sjakk.
Det begynte i Madrid for ti dager siden, da vi stjal kalken fra det 4. århundre.
En fransk, religiøs kunstskatt, som er verdt 40 000 euro.
Men nå skal vi sørge for at den blir verdt 44 millioner. Damián?
Vår inngangsbillett til å stjele edelstener for 44 millioner.
Dette blir det store trylletrikset vårt.
Vi skal gjøre kalken om til 63 edelstener eid av europeiske kongefamilier
spredt rundt i 34 byer i verden. Zürich, Wien, Milano, St. Petersburg…
Det vil ta tid å stjele i 34 byer.
Helt nøyaktig én kveld.
Men først må vi patinere bronserelikvien med ammoniumklorid.
Fader Toureaux. Jeg er professor Santana
fra Det polytekniske universitet i Salamanca.
Professor Vázquez, ekspert innen fransk, religiøs kunst.
De andre har ansvaret for georadar og utgravning.
Hyggelig å treffe dere.
- Snakker du spansk, fader? - Min mor er spansk.
- Flott. - Jeg vet hvem dere er.
Jeg søkte dere opp på internett.
Han får opp over 650 resultater jeg har lagt ut om vårt arkeologiske arbeid.
Utgravninger, utsolgte bøker, forskningstidsskrifter,
og finne ut ulike ting. Småtteri.
- Bli med meg, vær så snill. - Med glede.
God morgen, karer. Dere gjør en fantastisk jobb.
Kan dere la oss være alene en liten stund?
Vi hjelper straffedømte å komme tilbake. De er her på frigang.
Vi tilbyr dem jobb her for å gjøre overgangen til samfunnet enklere for dem.
- Fantastisk arbeid. - Prisverdig, fader.
I katedralen i Santiagos arkiver
fant vi dokumenter som refererte til en gammel kirke akkurat her.
Det nevnes av pilegrimer og dukker opp igjen i en benediktinerkodeks.
Så overlesser vi ham med dokumenter på latin. Han får ikke tenkt seg om.
Og Saint-Martin-des-Champs-kodeksen.
Her, hvor det står: "Guds lam, som tar bort verdens synder."
Jeg forstår ikke.
Denne kodeksen er fra det femte århundre, men min kirke ble reist i 1240.
Stemmer funnene, er ikke Paris' eldste kirke Abbaye de Saint-Germain-des-Prés,
men den under føttene dine.
Hva skjer når en prest, som elsker kirken sin, blir fortalt
at han kanskje har en uvurderlig skatt under føttene sine?
Da blir han kåt som en hund.
Siden dere likevel har med georadaren, kan vi vel ta den med ned i krypten? Ja?
Vent.
Georadaren har påvist et fundament.
Uansett hvor hardt folk prøver, forstår ingen en dritt av en georadarskjerm.
Omtrent fem meter under jorda.
Fader Toureaux ser på oss og ser etter tegn for å forstå hva som skjer.
Han vil se det funkle i øynene våre. At vi behersker oss.
Han vil føle at han er vitne til noe historisk.
- Det ser ut som kvadermurverk. - Det kan være en halvsirkelformet bue.
Og akkurat når han kjenner søtsmaken i munnen…
…sprekker vi boblen hans.
- Det er uklart. - Hva er det som ikke er klart?
Selv om georadaren markerer, betyr det ikke at det er noe der.
Vi trenger flere bevis for å starte utgravingen.
Vi må gi ham en urokkelig tro på oss.
Vi kan ikke iscenesette en utgraving bare fordi han er oppstemt.
Vi trenger noe håndfast.
Hvorfor iscenesette en arkeologisk utgravning i en krypt?
Fordi denne krypten rommer en hemmelig inngang
til katakombene i Paris.
300 km med tuneller 20 meter under bakken, som gir tilgang til alle deler av byen.
Dit vi vil, helt nøyaktig, er…
…her.
45 meter fra krypten.
Og dit har alle aristokratiske familier i Europa sendt edelstenene sine,
sånn at onkel Berlín kan ta dem.
Hva fins der? Et bankhvelv?
- Nei. - Et museum?
Nei.
Et av de fremste og viktigste auksjonshusene i hele Paris.
- Vi har bare ett problem. - Problem?
Alle edelstenene kommer ikke samtidig.
De vil ankomme litt etter litt fra de 34 byene.
Vent. Hvordan kan da vi stjele alle på én enkelt kveld?
Ved å finne datoen for siste forsendelse. Derfor er vi her. På dette hotellet.
Direktøren for auksjonshuset, monsieur Polignac, bor over gaten.
Han er den eneste som vet nøyaktig tidspunkt og dato.
- Gjør noe nytt med håret. - Det går bra.
- Sikker? - Ja.
Må vi kle oss som om vi skal i bryllup?
Keila. Mange tyver har en dumme vane med å kle seg som tyver, i behagelig tøy.
Som folk som går i joggebukse når de flyr.
Men hvis du skal dirke opp en lås i et velstående nabolag i Paris,
så bør antrekket være galla.
Er dere ikke enige?
Og hvem tror at dere er innbruddstyver med denne kaken?
Går du med sløyfe?
Roi. Det jeg skal si nå, kan komme til å overraske deg.
Det fins streker du ikke kan tråkke over, selv innen kjærlighet.
Jeg så valpeblikket ditt da du så på Cameron.
Nei. Ikke i det hele tatt. Hun så på meg. Jeg så bort.
Flott. Hvis hun ser på deg og du ser bort, så har du forstått det.
Jenta har vært gjennom utrolig mye drama. Det passer dårlig å snakke om det nå.
Noe av det handler om at hun var innlagt på psykiatrisk.
Jeg er ingen god farsfigur, så dette blir din oppgave. Å ta deg av henne.
Men ikke se på tatoveringene hennes. Hold fornuftig avstand og vis henne respekt.
Forstår du hva jeg sier?
- Ja, señor. - Fint.
Hør etter. Nå forlater de huset. Vi må skynde oss.
Følg etter dem, Bruce, i tilfelle de bestemmer seg for å komme tilbake.
Dere ser veldig anspente ut. Dere er et par på vei til fest,
ikke til et gravkapell.
- Du lener deg på meg. Jeg når ikke frem. - Jeg dekker deg. Det kommer to stykker.
Jeg når den ikke.
Jeg prøver å få en dirk inn i et hull på 11 millimeter.
- Hva i helvete gjør du? - Ser om du rekker frem nå.
- Døren er åpen. - Nå er det din tur, Keila.
Hei! Vent på meg, vennen.
- God dag. - God dag.
Undersøk trappene, Roi.
Det er tre låser.
Vær forsiktige. En nabo kommer inn.
- Fort! - Her.
Utført.
Den første.
Den andre.
Cameron.
- 6, 5, 7, 8. - Åpen.
- Får du inn signalet? - Jeg har deg.
- OK. Får du inn meg? - Jeg har deg.
OK.
Alle 12 er aktive nå. Alle ut.
Vi er ferdige.
Gjem deg.
Faen! Noen kommer.
Alarmen, Keila.
Quentin?
Kom igjen, Milo.
La oss finne Quentin. Quentin! Hvor er du?
Rolig.
Der er du. Vil du leke? Greit. Ta ballen.
Kom igjen. Kom igjen, Milo.
Bort.
Kom hit. Kom igjen.
Kom igjen.
Kom hit.
Kom hit. Kom igjen, Milo.
Nå går vi.
Han har gått.
Hvor har du tenkt deg i de støvlene der, musketer?
OK. Fyren er nede på gata. Nå kan dere gå.
- Kan vi snakke? - Ja. Kom inn.
- Nei, vi tar det her. - Jeg er lutter øre.
Jeg ville si det før, men de lyttet.
Da jeg dirket opp låsen og du tok meg på rumpa, tråkket du over streken.
Ikke ta det personlig. Har ingen problemer med deg. La oss holde det… profesjonelt.
Det var profesjonelt. Jeg hjalp deg med låsen.
Men ikke noe problem. Det er mottatt. Au revoir.
Jeg så deg i speilet også. Du så på meg da jeg skiftet.
Det var litt merkelig, eller?
Jeg tok et pikant, mentalt bilde.
Noen ganger våkner jeg om natta og fingrer meg selv
bare for å få sove igjen.
- Det fins piller for sånt. - Jaså?
- Mot søvnløshet, mener jeg. - Flott. Det er notert. Var det noe mer?
- Jeg vil bare ikke ha misforståelser. - Hva slags "misforståelser"?
Som et forhold eller et forsøk på et. Eller antagelsen om at vi kan få et.
Naturligvis. Vet du hva mitt forrige forhold var?
Mitt første.
Siden det har alt jeg har sett i en fyr, vært utløpsdatoen hans.
Her, i panna hans. 25. oktober.
Så ta det helt med ro. Det blir ingen misforståelser.
- Da forstår vi hverandre. - Det gjør vi.
Kan du ikke ta deg en milkshake? Du ser så sofistikert ut med Harry Potter-brillene.
- De har ikke styrke. - Jeg ser kul ut med dem på.
- Berlín ga meg dem. - Berlín, ja.
Vi har vært venner en stund. Jeg er hans høyre hånd.
Gjør du alt han ber deg om? Ba han deg om å skvære opp med meg?
Du er så lydig, altså.
Ja. Og ham ba meg om én ting til. Å være barnevakten din.
For du ser ut til å ha en skrue løs.
Så du får oppføre deg. OK? Ellers får du ikke milkshake.
God natt, høyre hånd.
Noe nytt?
- De sover. Hva gjør du oppe? - Ingenting. Jeg får ikke sove.
Har du hørt fra henne?
Fikk advokatens adresse og kontonummeret hennes.
En tredje skilsmisse er tøffere enn den første. Men tenk positivt.
Kanskje det tok slutt fordi det ikke var bra. Jeg har vært sammen med kona i 24 år.
Før henne var det to drittforhold.
- Ditt livs kjærlighet får deg til å vente. - Ikke si det. Det er bare en skrøne.
Jeg hater å måtte fortelle deg dette, men… kjærligheten falmer.
Den gir bare mening i begynnelsen, når alt er helt fantastisk.
Når alle sanger minner deg om henne.
Når du bare må fortelle henne alt mens dere spiser middag
og du ikke klarer å slutte å smile.
Nei. Kjærligheten er det som kommer etter det. Når forhekselsens tid er over.
Når dere kan spise middag i stillhet, fordi dere er trygge.
Når dere leser hverandres tanker. Hvordan kan du elske noen du ikke kjenner?
Jeg kjente ikke min tredje kone så godt.
Damián, mitt tredje ekteskap var et helvete. Det er ikke det som gjør vondt.
Vi dro til Paris slik at jeg kunne nyte å være singel, men så…
Men så er det så trist å sove alene i en så stor seng.
Uten planer og…
uten å ha noen…
å tenke på… som besatt.
Energien kjærligheten gir deg.
Det er den jeg savner.
- Få deg litt søvn. Jeg blir her. - Jeg tar en kjapp lur i senga di.
- Hvorfor i min seng? - Hva er galt med det?
At mennesker aldri slutter å utsondre toksiner. Ørevoks, hud, odør og svette.
- Hår! - Visste ikke at du var så prippen.
Skal alle dele seng på et femstjerners hotell?
Drit og dra. Jeg sover i et par timer og kommer tilbake.
LYRIKKANTOLOGI
Og nå vil jeg gjerne at dere skal få høre en venn av meg synge. Camille.
Gi henne gitaren.
Det er min hund.
Og akkurat da, etter mange søvnløse netter…
…så sovnet jeg.
La oss presse den ned.
OK. Gi meg gummiklubba.
- Hva gjør du? - Ingenting.
- Jeg så deg. - Liker du ikke at folk ser på rumpa di?
Nei. Ikke egentlig. Det er ekkelt.
Jeg liker at folk titter når jeg kler av meg på stranda. Det er ikke ekkelt.
Vet du hva som er ekkelt? Når en hårete vom henger over beltet.
Jeg skal si deg en hemmelighet.
Jeg smører inn kroppen med olje hver dag før jeg går ut.
Da skinner huden når jeg tar av meg skjorta på stranda.
Jøss. Du får deg nok mye på grunn av det.
Hva er det? Liker du ikke å knulle heller?
Hæ? Du spør meg som om det er en hobby, liksom? Som å fiske? Eller tennis?
Vel… Enten liker du å gjøre de tingene, eller så liker du det ikke.
Jeg, for eksempel, elsker å knulle. Særlig de første gangene, når du…
Ja, oppdager alt, alle… detaljene.
Hva mener du med "detaljene"?
Du ser jo for deg ting når du møter ei jente. Det er uunngåelig.
Så finner du ut hvilken farge hun lakker tåneglene med,
hva slags undertøy hun går med, om hun barberer seg…
Menn som deg er en truet art, altså.
Ingen forteller vitser om eller buer på sånne som deg mer.
Inge sier "sjekk den stramme, runde rumpa der" mer.
OK. Jeg skal ikke si et ord til. Jeg skal holde kjeft.
Vi er ferdige.
Har du tenkt sånn på meg før?
Som sagt, så ser du for deg ting hver gang du møter ei dame.
Og hva tenkte du om meg?
Hvitt bomullsundertøy, som er litt sporty. Og ubarbert.
- Det holder. Slutt. - Hva er det? Sa jeg noe galt?
Du må gjerne ha busk. Jeg liker det også.
Du sier alltid sånne ting. Sex-greier om hår og undertøy.
Vi kommer aldri til å forstå hverandre. Du er overfladisk. Ta på deg hjelmen.
- Gravde dere den ned? - Ja.
Bra. Roi og Cameron. Vi markerer som om vi alt har gravd her.
God morgen, alle sammen. Damián.
- Klokka er tolv. Hvor har du vært? - Jeg forsov meg.
Jeg møtte en kvinne i går kveld.
I en bar full av røyk og mennesker som ikke ville hjem.
Hun gikk på scenen med en hund og sang.
Jeg ville bli der for alltid. Ville være den hunden.
Gjør meg en tjeneste. Bli med meg.
- Bli med? - Ja. For å snakke med henne.
Du vet når du blir så fascinert av noen
at du bare må vite alt? Hvem hun er, hvordan hun snakker…
Hvordan hun ler. Du skulle ha sett henne le.
Som hun lyste opp!
Jeg gikk tilbake til rommet i natt, men du var borte.
Jeg så heller ikke señora Polignac på noen av de 12 kameraene.
Da begynte jeg å lure. Det kan være meg, altså,
men er den fascinerende kvinnen Polignacs kone?
Ja. Men hva har det med noe å gjøre?
Vi står midt oppi det. Vi har satt opp en jævla arkeologisk utgravning.
Vi skal angripe fyren med spunting, trykkluftbor og bulldosere.
Og så ber du meg bli med deg og ta en kaffe med kona til han vi skal rane?
Du har rett. Jeg vil så gjerne møte noen at jeg satte planen i fare og…
Jeg satte alle i fare.
Andrés. Det er fire milliarder kvinner i verden.
Ikke gjør det innviklet med kona til den fyren vi skal rane.
Presten kommer.
Doktor. Det er noe her. Signalet er sterkt.
Det ser ut som bronse.
Det er en kalk!
Den ser jo bysantinsk ut?
Vi trenger mer tid til utgravningen. Minst tre uker. Vi må bruke noen maskiner.
Jeg søker om tillatelse, slik at dere kan parkere lastebilene.
Hvorfor sitter vi her og venter, egentlig?
Har du noen gang sett en kvinne på T-banen eller på et tog
og følt at du ville finne ut mer om henne?
- Ja, så klart. - Det skjedde meg i går, i den baren der.
Jeg venter på henne nå, for å slå av en prat.
To minutter. OK? Ikke mer.
To minutter? En time er bedre. Drikk kaffe. Bli kjent med hverandre.
Nettopp. Det er nøkkelen. To minutter.
Når du blir fascinert av en kvinne, blir du besatt.
Når du blir besatt, er det kjørt. Da er du sårbar.
Da blir du bare en av mange siklende tullinger
som prøver å få henne til å le og trygler om en date.
Du må gjøre det motsatte.
Ved å følge en militærstrategi. Patruljere, slå til og stikke av.
Tilnærm deg henne, snakk så vidt med henne, og så går du.
Imponer henne ved å være den første mannen på årevis
som tenker på noe annet enn å ha sex med henne.
Jeg skjønner. En smart strategi.
Der! Der er hun.
Kom inn og si hei, som om jeg er en gammel venn du ikke har sett på årevis.
Om nøyaktig to minutter. Verken mer eller mindre. Boka! Gi meg boka!
Takk, Bastian.
Vil du ha en croissant og appelsinjuice?
- Ja takk. - Skal bli.
Takk.
God morgen.
- Hva kan jeg gi deg? - En café au lait.
- Det skal bli. - Takk.
- Unnskyld? Er det du som er Camille? - Ja. Har vi møttes før?
Nei.
- Takk. - Jeg er på ferie i Paris.
Jeg heter Simón. I går hadde jeg gleden av å høre deg synge.
Jeg ble imponert.
Jeg snakker spansk. Jeg er faktisk meksikansk. Camila.
Men franskmennene kaller meg Camille. Jeg har bodd i Paris i åtte år.
Tusen takk for det du sa, men jeg er ikke sanger eller noe sånt.
NÅR VI SNAKKER OM PARADIS
Liker du Dupond?
- Ikke si at du liker ham også? Merci. - Han er litt vanskelig å lese, syns jeg.
Kjedelig! Ikke sant?
Jeg prøver å gjøre meg ferdig. Er jeg heldig, mister jeg den.
- Du skulle hilst på meg i går. - Jeg ville ikke plage deg.
Mens du sang, kunne jeg ikke la være å fundere over
hva du har på spillelisten din.
Jeg kom vel på 20 eller 30 sanger du kanskje hadde lagt til.
Jeg har ikke Spotify, men jeg har noen plater.
- Prøv, da vel. Si én låt. - Jeg gir deg ikke én, men to låter.
Hvis jeg gjetter riktig, må du ta meg med et sted du syns er noe helt for seg selv.
Jeg begynner med V.
Vanessa Paradis.
Og Vinícius de Moraes.
Bra jobba! Du fikk to rette.
Du skal få en god nyhet.
Du trenger ikke ta meg med noe sted, jeg skal treffe en venn jeg ikke… Se. Der.
- Det var lenge siden. Hvordan går det? - Det var lenge siden!
- Hvordan går det? - Bra.
Jeg prøver å komme innom en annen dag. Jeg håper å få høre deg synge igjen.
Høres bra ut. Enchantée.
- Enchanté. - Kos deg i Paris.
Takk. Jeg elsker Paris.
- På gjensyn. - På gjensyn.
Hold deg helt rolig. Bort hit. Flott.
Nå setter vi oss her. OK?
Nær døren, så vi kan se om interessefrøet har blitt sådd.
- Hvordan får vi vite det? - Det er lett.
Ser hun på oss eller smiler til oss på vei ut, så er jobben vår gjort.
Du… Ikke se på henne.
- Få høre. Hvordan går det med bestemor? - Bestemor?
Her kommer hun. Kom igjen. Snakk til meg.
Hun har det bra som alltid, hjemme. Har ikke forandret seg mye.
Hver gang vi besøker henne, blir hun…
Men for faen, da. Hva skjedde? Hun så ikke på oss, engang.
Jeg er sikker på at du alt vet det, men hun er señor Polignacs kone.
Kanskje det var det som skjedde. Hun er gift.
Nei. Kanskje jeg ikke ga henne nok oppmerksomhet.
Jeg ble ikke like heftig forelska i henne som alle andre menn.
Kanskje hun er så selvsentrert at hun tror at vi er et homofilt par.
Hun så deg synge og danse i døra. Du så ut som om du hadde sett Madonna.
Jeg skulle late som om det var lenge siden.
- Hva var greia med de tre kyssene? - Sånn gjør de i Frankrike.
Er du fransk? Er jeg fransk? To spanjoler som kysser er bare kleint!
- Ja. - Vi har sådd plutonium.
Vi ødela nettopp dette forholdet.
Du glemte boka på disken, monsieur.
Ser jeg ut som en som liker Dupond?
Sett opp markeringer, Cameron. Noen kom seg aldri ut herfra.
LEVNINGER FRA DE USKYLDIGES KIRKEGÅRD FLYTTET I APRIL 1786
Den veien.
- Den veien? - Nei.
Den veien.
Det er… her. Nøyaktig her.
Vi graver en tunell på 14 meter med 27 graders stigning
for å få tilgang til støttemuren i auksjonshusets kjeller.
Vi må bare grave i laserstrålens retning.
DURÁN TALER VED SORBONNE
- Ja? - Jeg er forsinket sen, vennen.
Ta med klærne mine ned, ellers kommer vi for sent til konserten.
Hvilken konsert?
Jeg fortalte deg om den for tre dager siden.
Beklager. Jeg glemte det. Jeg skal på middag i Italias ambassade om 30 minutter.
Jeg sa at dette var viktig for meg. Vennene mine spiller.
Trøbbel i det franske paradiset.
Han glemte at de skulle i operaen. Hun er sint.
Jeg ber deg aldri om noe, blir med på alle dine ting.
Jeg kan ikke endre protokollen deres nå.
Du skulle ha minnet meg på det i morges.
Må jeg minne deg på planene du legger med meg?
Glem det. Jeg drar på konserten alene.
Forventer han at hun skal minne ham på planene deres? Tosk!
- Smokingen. Jeg trenger smokingen. - Hvor skal du?
I operaen.
Puss skoene med maskinen i gangen. Kom igjen.
Professor Vázquez?
Ja, fader?
Jeg har med forfriskninger og litt å spise til dere.
- Det hadde du ikke trengt. - Vel… Jeg må be om en tjeneste også.
Kunne du ha lånt meg kalken?
Kalken? Hvorfor det?
Jeg skal reise til Spania og hadde håpet å kunne reise innom universitetet ditt
og vise den til rektoren.
Vi deler ikke nyheter om utgravninger før arbeidet er mer fremskredet.
Vi har våre grunner, men det handler først og fremst om sikkerheten.
Men rektoren må få vite det. Det er bare rett og rimelig.
Han må jo få vite at vi har funnet en kalk fra det fjerde århundre.
- Og kanskje Paris' eldste kirke? - Det er ikke riktig tidspunkt, fader.
Jeg forstår at du vil fortelle ham nyheten,
men det er min kirke, og jeg skal fortelle ham det.
Hvor er kalken? Å!
Og hvorfor kan han ikke ta kalken med seg?
Det er hans kirke.
Det er hans kalk.
Han tar den med seg.
VOKT DEG FOR HUNDEN
Takk, professor.
Jeg skal pakke kofferten min. Flyet mitt går kl. 8.30.
Ha det!
- Damián? - Presten tok kalken.
Han tar den med gjennom tollen og skal vise den frem til rektoren.
Om 12 timer er vi avslørt. Da er politiet her.
Mesterbrekket vi hadde klekket ut gjennom søvnløse og euforiske måneder
smuldret bort takket være en prests forfengelighet.
Jeg måtte minne ham på at hovmod var en dødssynd,
og at prisen for å glemme det er en plass i helvete.
Men hun var over gaten, uvitende om at hun ventet på meg.
Og om at vi sammen kunne skrive verdens beste kjærlighetshistorie.
Planetene sto slik at vi fikk muligheten til å gå i operaen sammen.
Det var mitt dilemma. Å velge mellom to ting som får verden til å gå rundt,
penger eller kjærlighet.
Hør her, Roi.
Vi må avskjære kalken. Gjør hva enn som kreves for å få den tilbake.
Om du så må henge ham på flyplasstoalettet.
Ikke kom tilbake uten den.
Hvem bryr seg om kjærligheten tar slutt eller falmer?
Den er vår eneste grunn til å leve.
Camille!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen