A NETFLIX SOROZATA
Benne van minden, amit kértél.
Köszönöm.
Mindössze két dolog van, amely képes egy pocsék napot csodálatossá változtatni.
Az egyik a szerelem. De ez esetben az sajnos elúszott.
Épp most hagyott el a harmadik nejem.
A másik pedig egy több tízmillió eurós zsákmány.
De ez sem stimmelt. A nagy balhéhoz ugyanis még hiányzott egy láncszem. Egy
egyszerű kis rablás.
Viszont ha rossz napod van, még egy ilyen közben is azon kaphatod magad, hogy
kishíján szétlövöd valami rohadék fejét.
A csapatom. A három rablóbandám közül a második.
Számomra igencsak különlegesek, mert velük voltam a pályám csúcsán.
Ekkor még a betegségemről sem tudtam, és nem is voltam bezárva a Pénzverdébe, mint
valami patkány, miközben az életem egy cérnaszálon függött.
Ő itt Keila.
Cum laude végzett a villamosmérnök szakon, és azóta is a szakmája egyik nagyágyúja.
A tudásánál kizárólag egy dolog nagyobb: a beteges félénksége.
Roi.
Különleges tehetséggel tört fel zárakat és került börtönbe.
Hé! Eresszetek el!
Rühellte a régi életét, és bennem találta meg az apát, akire mindig vágyott.
Nekem pedig jól jött, hogy hűséges, mint egy mentett kutya.
Kellettünk egymásnak.
Damián. Az álláshalmozó.
Hivatása szerint egyetemi professzor, szabadidejében pedig éleseszű bűnöző.
Mint a zsenik általában, eléggé szórakozott.
Bruce. Ő a csapat aduásza.
Minden kütyüvel boldogul.
Legyen az fegyver, teherdaru vagy lángvágó.
Elsőre le mernéd fogadni, hogy tíz agysejtje sincs összesen.
De ez nagy tévedés.
Köszönöm. Lássuk csak! Melyikük Antonio Vals?
Én volnék.
A kezemben van a bírósági végzés, öhm velem jönne, kérem?
Pontosan mi a vád ellenem?
Műkincsek eltulajdonítása, továbbá műtárgycsempészet,
Eltitkolt vagyonelemek… mindezekért a bűncselekményekért csaknem kilenc év
börtön vár önre, Vals úr.
Ezek nem rendőrök.
Hm. Valami bűzlik.
Nyissa ki az ajtót!
És most azt a vitrint!
Bocsánat, te ott! Igen, te! Nem is vagy zsaru, igaz?
Ahogy te sem! Mégis mi folyik itt?
Na ebből elég! Halljam, mi ez az egész?
Képzelje csak el, ahogy az etruszk művészetről diskurál a többi sittessel…
A kezében egy darab szappannal!
Na jó, mondok egy jó hírt is. Nem vagyok rendőr.
Viszont cserébe azért, hogy nem jelentem fel, magammal viszem ezt a
pohárkát.
A kettőnk titka lesz!
Beszélni akarok a főnökükkel! Hozzám ne érjen!
Uram, üljön le!
Mutassa a jelvényét és az azonosítóját! Ki itt a főnök?
Ki az, aki nem bírja befogni?
Én!
Mit keresnek maguk itt? Semmi joguk belépni ide!
Ismerem Morán felügyelőt, és fel is fogom hívni!
Jól van, rendben. Kérem, vegye elő a telefonját, és hangosítsa ki, hogy
beszéljünk vele!
Jól van.
Ö, tegye csak ide az asztalra!
Majd én kioldom.
Semmi! Nincs elég térerő.
Öhm, látni akarta a jelvényemet, ugye?
Parancsoljon! Beretta, kilenc milliméteres, és itt egy másik jelvény is.
Parabellum. Ez egy nyolclövetű.
Mondja, kíváncsi a többi jelvényre is?
Nem. Nem, az nem szükséges, uram.
A temetők tele vannak az ilyen idiótákkal, akik rossz napra időzítették,
hogy hősködjenek.
És még mielőtt késztetést éreznének, hogy jelentsék ezt az izgalmas estét,
Kérem, vegyék elő az irataikat, hadd lássuk, hogy hol laknak!
Gyerünk!
Hm?
Te pedig szépen velünk jössz!
- Most már kezdesz szédülni, mi? - Ne, ne, ne! Ne!
Érzed már? Ahogyan összeszorul a gyomrod… he?
Kiszárad a szád.
Igen.
Okosabb lett volna, ha gondolkosz, mielőtt baszakodni kezdesz velem odabent,
kinek akartál hősködni? A feleségednek?
Nem.
Hát akkor?
Csak a barátnőd?
Nem akartam felemelni a hangomat, csa-csak nagyon ideges lettem, esküszöm!
Mióta ismered a nőt?
Csak pár hónapja.
Van fogalmad róla, hogy mit műveltél?
Nincs.
Pontosan ebben rejlik a szerelem ereje! A legjobbat hozza ki belőlünk!
Még egy ilyen szarzsákból is, mint te, aki itt könyörög az életéért, miközben pár
perce még üvöltözött velem,
És hősnek hitte magát!
De a szerelem véget ér, te nyomorult!
A szerelem véget ér.
Nem éri meg az életünket adni érte.
BERLIN
KÉREM, NE ZAVARJANAK!
Csatlakozik hozzánk egy új lány.
Azt mondtad, hogy öten leszünk, mégis mihez ért? Bocs, mihez értesz?
Semmihez. Végig csendben lesz és csak figyelni fog. Egyfajta bűnözői gyakorlat.
A neve, bocsi, mit is választottál?
Cameron.
Feszegeti a határokat a motoron és az életben is, igazi adrenalinbomba.
Viszont nem a képességei miatt került hozzánk.
Ez egy sokkal fájdalmasabb történet.
Öhm, helyet foglalnál a társaid mellett, kérlek?
Biztos azon tűnődtök, hogy mit keresünk ebben a párizsi hotelban.
Hogy hogy kerülünk ide azon kívül, hogy élvezzük ezt a festői várost és…
Szóval. Azért vagyunk itt, hogy kidolgozzunk egy rablást, amitől
Egész Európának leesik majd az álla.
Tíz napja kezdődött Madridban.
Amikor is elloptuk ezt. Ez egy negyedik századi kehely.
Francia egyházi műremek. Önmagában is megér vagy negyvenezret.
Mi azonban elintézzük, hogy az értéke…
Negyvennégy millió legyen.
Damián?
Ez csak a beugró, hogy ellophassunk negyvennégy millió eurónyi ékszert.
Ez lesz a mi nagy bűvészmutatványunk!
Átváltoztatjuk ezt a kelyhet hatvanhárom európai királyi család
ékszereivé,
Amelyek most harmincnégy városban vannak szétszórva.
Zürichben, Bécsben, Milánóban, Szentpéterváron.
Ööö… harmincnégy várost kirabolni elég sok időbe telik majd!
Valójában csak egy délután lesz.
Előbb viszont egy kis ammónium-kloriddal elérjük, hogy ez a
bronzkehely sokkal viseltesebb legyen.
Toureaux atya!
Dr. Santana vagyok a Salamancai Műszaki Egyetemtől.
Ő Vázquez professzor, az egyházművészet szakértője.
A többiek jól értenek a talajradarhoz és az ásatáshoz.
Örömömre szolgál, hogy itt vannak.
- Beszél spanyolul, atyám? - Az édesanyám spanyol volt.
Áh, ez nagyszerű!
Tudom, kik önök! Utánanéztem az enterneten!
Ühüm…
Valószínűleg megtalálja a több mint hatszázötven hivatkozás egyikét, amiket a
régészeti munkánkról raktam fel.
Ásatások, kiadott könyvek, tudományos publikációk, leletek,
Elismerések.
Fáradjanak beljebb, kérem!
Örömmel.
Jó reggelt, fiúk! Remek munkát végeztetek!
Magunkra hagynátok egy kicsit?
Fegyencek, segítjük a reintegrációjukat. Egy napra már
elhagyhatják a börtönt.
Mi pedig munkát adunk nekik, hogy segítsük az újbóli beilleszkedésüket a
társadalomba.
Ez ám a jócselekedet!
Úgy van, igazán könyörületes, atyám.
A Szent Jakab-katedrális archívumában rábukkantunk néhány szöveges forrásra,
amelyek arra utalnak, hogy ezen a helyen állt egy még régebbi templom,
atyám.
És amire a zarándokok utalnak, előkerül a bencések egyik kódexében is.
Azt a sok papírt meg latin szöveget látva még gondolkozni is elfelejt az öreg!
Ahogy a Saint-Martin-des-Champs kolostor irataiban
is.
Itt írja is, hogy „Agnus Dei, qui tollis peccata mundi”.
Én ezt nem értem! Ez a kódex az ötödik századból való. Az én templomom pedig csak
1240-ben épült fel!
Ha helyesek a következtetéseink, akkor Párizs legrégebbi temploma mégsem a
Saint-Germain-des-Prés.
Hanem az, ami itt van, alattunk.
És mi történik, ha egy papnak, aki rajongva szereti a templomát, azt mondjuk,
Hogy a lába alatt felbecsülhetetlen értékű kincs rejtőzhet?
Olyan lesz, mint egy kanos kiskutya!
Ta-talán menjünk le a kriptába a talajradarral, ha már úgyis elhozták!
Mi-Mit szólnak hozzá?
Várj!
A radar épületmaradványt jelez!
A talajradar legfőbb előnye,
Hogy nézheti az ember bármeddig a képernyőjét, akkor sem fog érteni belőle
egy mukkot sem!
Olyan, öt méter mélyen lehet.
Toureaux atya ekkor majd ránk néz,
Hogy kifürkéssze, mégis mi a csudáról beszélünk.
És a szemünk csillogásából meg a feszült izgalomból tudni fogja,
Hogy ez bizony
Egy igazi történelmi pillanat!
Kváderkőnek tűnik.
Az pedig egy félköríves boltív.
És amikor már elhúztuk előtte
A mézesmadzagot…
Kipukkantjuk a lufit!
Ez még nem elég.
Mi? Hogy érti, hogy nem elég?
Az, hogy a radar maradványokra bukkant, nem jelenti azt, hogy van is lent egy
épület.
Ahhoz, hogy ásatást indítsunk, több bizonyíték kell.
El kell érnünk, hogy megingathatatlanul higgyen a dologban,
hiszen
Attól még, hogy izgalomba hozzuk, nem fog engedélyezni egy régészeti ásatást.
És ehhez szükség lesz valami kézzelfoghatóra.
És miért is jó nekünk, ha tartunk egy hamis ásatást egy kriptában?
Azért, mert a kriptában van egy titkos bejárat…
A párizsi katakombákba!
Háromszáz kilométernyi alagút húsz méterrel a felszín alatt, ahonnan a város
minden pontja elérhető.
Nekünk pedig a leghőbb vágyunk az, hogy… valahogy eljussunk… ide.
Negyvenöt méterre a kriptától.
Ahová az a sok európai arisztokrata család elküldi majd az ékszereit,
Hogy aztán Berlin bácsi hazavigye őket!
Mi van ott? Valami bank páncélterme?
Egy múzeum!
Nem. Ott áll egész Párizs legjelentősebb aukciósháza.
Öhm… csak épp van egy kis gond.
Óh… milyen gond?
Az ékszerek nem egyszerre érkeznek oda.
Egyenként küldik el őket a már említett harmincnégy városból.
Na jó, várjunk, akkor mégis hogy lopjuk el őket egy délután alatt?
Kiderítjük, hogy mikor jön meg az utolsó.
Pontosan ezért választottam, ezt a hotelt.
Velünk szemben lakik monsieur Polignac.
Az aukciósház igazgatója. Kizárólag ő ismeri a pontos időpontot.
- Nem akarnál másmilyen frizurát? - Nekem jó így, köszi.
Tuti?
Igen.
Tényleg muszáj úgy öltöznünk, mintha esküvőre mennénk?
Keila!
Sok betörőnek az a hülye szokása, hogy kényelmesen öltözik, vagy egyenesen
betörőnek!
Mint azok, akik képesek melegítőben repülni.
Viszont, ha az ember arra készül, hogy feltörjön egy lakást Párizs egyik puccos
negyedében, ahhoz a legjobb, ha kiöltözik.
Nem gondolod?
És ezzel a tortával, ki gondolná, hogy betörni készültök? Hm?
Öhm, Roi… Talán meglep, hogy ezt én mondom, de a szerelemben is van vörös
vonal.
Mondd, jól láttam, hogy öhm… csillog a szemed, ha Cameronra nézel?
Nem. Egyáltalán nem.
Igazából ő bámult engem, és ezért jöttem arrébb.
Jól van, ha bámul téged, és odébbmész, akkor megértetted a leckét.
Figyelj, ennek a lánynak olyan drámák vannak a háta mögött, amikbe most inkább
nem mennék bele.
Többek között megjárt, egy pszichiátriai intézetet is.
És mivel nekem nem megy jól az atyáskodás, ez a te dolgod lesz. Figyelj
oda rá!
De tarts tőle tisztes távolságot, és ne bámuld
A tetkóit… megértetted?
Ugye… világos, hogy mire célzok?
Igen, uram.
Nagyszerű.
Figyelem! Most hagyják el a házat. Bele kell húznunk!
Bruce! Utánuk, hátha visszajönnek!
Ne feszengjetek már!
Épp egy barátotokhoz mentek látogatóba,
Nem valami temetésre!
Ne ölelj már ilyen szorosan, így nem érem el!
Csak takarni próbállak, jön két ember!
Még mindig nem. Hm?
Egy egycentis lyukba próbálok betalálni a tolvajkulccsal.
Mit csinálsz?
Talán így eléred.
NINCS JEL
Nyitva az ajtó.
Keila, indulhatsz!
Hé! Attendez-moi!
Chérie!
Bonjour.
Roi, csekkold a lépcsőt!
Három zár van.
Vigyázzatok, jön egy szomszéd!
Siess!
Itt van!
Kész is.
Egy megvan!
Még egy.
Cameron!
Hat-öt-hét-nyolc!
Bent vagyok.
Hozd vissza!
Átmegy a kép?
Látlak!
Jól van. És engem?
Téged is.
Oké!
Mind a tizenkettő aktív. Tűnjetek el!
Végeztünk.
Bújj el!
Baszki! Jön valaki!
Keila, a riasztó!
Quentin!
Vas-y, Milo!
On va chercher Quentin. Quentin! Tu es ou?
Quentin!
Quentin! Quentin!
Csss! Quentin!
Au!
Tranquille lá.
Vas-y viens. Vas-y prends. T’as envie de jouer.
Vas-y, vas-y. Rasta! Milo!
- Tűnés! Mi lesz! - Viens ici. Vas-y! Venez ici.
Vas-y!
Viens ici. Viens ici. Viens ici.
Vas-y, vas-y, vas-y. Milo! Viens ici.
Vas-y, on y va!
Tiszta a terep.
Csini a surranód, muskétáslány!
Oké, a tag az utcán van. Kijöhettek.
- Beszélhetnénk? - Persze, bújj be! Inkább itt maradnék.
Csupa fül vagyok.
Már akartam szólni, csak be voltunk mikrofonozva.
Amikor éppen azt a zárat próbáltam feltörni, és megfogtad a seggem,
Azzal szerintem túllőttél a célon.
És ezt nem azért mondom, mert bármi bajom lenne veled, oké?
De ne feledd, hogy a mi kapcsolatunk szakmai.
Szakmai döntés volt. Segítettem kinyitni a zárat.
De ne izgulj, vettem a lapot. Au revoir!
És a tükrös dolog? Azt is láttam! Néztél, miközben öltöztem.
Ami elég bizarr. Nem?
Csak egy izgató látványt próbáltam elraktározni.
Tudod, néha, amikor nem tudok aludni, magamhoz nyúlok.
Hogy könnyebben elnyomjon az álom.
Arra vannak ám tabletták.
Tényleg?
Az alvásra értem…
Köszönöm, észben tartom! Akarsz még valamit?
Csak hogy ne áltasd magadat!
Ezzel mire célzol?
Nem lesz viszonyunk! Úgyhogy ne is próbálkozz, de még csak ne is feltételezd,
hogy megtörténhet!
Persze…
Tudod, melyik volt az utolsó kapcsolatom?
A legelső.
És azóta minden srácnak, akivel dolgom van, csak a szavatossági idejére figyelek.
Itt van. A homlokodon.
Október 25-e.
Úgyhogy te csak ne izgulj, én nem áltatom magam!
Akkor tisztáztuk.
Tisztáztuk.
Mehetsz a bárba, és idd meg a kis gyümileved! Annyira cuki ez a Harry
Potter-szemüveg!
Ez ablaküveg!
Csak azért viselem, mert jól áll. Berlintől kaptam.
Ah, Berlin…!
Már jó ideje barátok vagyunk, szóval mondhatni én vagyok itt a helyettese.
És mindig úgy táncolsz, ahogy ő fütyül?
Most is ő küldött, hogy tisztázd velem a dolgokat, mi?
Milyen kis szófogadó vagy!
Igen, és kért még valamit. Megbízott, hogy legyek a bébiszittered.
Merthogy, úgy tűnik, egy kicsit el vagy tájolva.
Úgyhogy viselkedj, jó? Hátha neked is jut „gyümilé”!
Szép álmokat, „helyettes úr”!
Bármi fejlemény?
Húzzák a lóbőrt. Miért vagy ébren?
Megint nem tudok aludni.
Nem írt az exnejed?
Csak az ügyvédje címét és a bankszámlaszámát.
Hát… a harmadik válás mindig durvább, mint az első, de nézd a jó oldalát!
Valószínűleg neked nem ez a nő volt megírva.
Figyelj, én huszonnégy éve vagyok nős,
De előtte volt két mocsok szar kapcsolatom.
- Rád is vár az igazi! - Ne, könyörgök, Damián, ebbe inkább bele
se kezdj, ez az egész, hogy van egy igazi, ez csak dajkamese!
És bocs, hogy ezt mondom, de… a szerelem elmúlik.
Egyedül az elejének van bármi értelme. Az az igazi csoda benne!
Amikor az összes dalról ő jut eszedbe. Amikor, vacsoráztok, és be nem áll a szád,
mert folyton csak mesélnél neki, és közben… vigyorogsz mint egy hülye.
Mmm, nem, nem, nem, a szerelem pont, hogy az, ami ezek után jön! Amikor elmúlik a
varázs! Amikor már csendben is meg tudtok vacsorázni, mert békére leltél!
És elég egy nézés, tudod, mit gondol.
Hogy szerethetsz olyat, akit nem is ismersz?
Hát, a harmadik feleségemet sem ismertem.
Tudod, Damián… nekem ez a házasság pokoli volt, emiatt nem vagyok szarul!
Sőt, igazából azért jöttünk Párizsba, hogy élvezzem az agglegényéletet, és
mégis…
Nem is tudom, elfogott a szomorúság, amiért éjjel egyedül kell aludnom egy
ekkora ágyban!
Hogy nincs semmi tervem, és hogy nincsen senki sem…
Akire… gondolhatnék.
Tudod, rögeszmésen.
A szerelem energiája!
Ez az, ami hiányzik.
Menj csak aludni, majd én figyelek!
Jól van, a te ágyad úgyis szabad.
Damián, eszedbe ne jusson belefeküdni!
Mi bajod?
Az, hogy az emberi testből folyamatosan távoznak a dolgok! Fülzsír, hámsejtek,
szagok, izzadság, és egy csomó szőr!
Baszki, nem tudtam, hogy ennyire háklis vagy!
Mit akarsz? Melegen tartani az ágyamat egy ötcsillagos hotelban? Nemár!
Leszarom. Alszom pár órát, aztán jövök.
CHARLES DUPOND: A MENNYORSZÁGRÓL
VINICIUS KÖLTÉSZETI ANTOLÓGIA
Bonsoir.
Most pedig szeretném, ha meghallgatnák egy dalt a barátnőmtől.
Adjátok oda neki a gitárját!
Ő a kutyám.
Bonsoir!
És ebben a pillanatban, megannyi álmatlan éjszaka után…
Elaludtam.
Gyere, nyomjuk le!
Hajrá! Ideadod a gumikalapácsot?
Mit csinálsz?
Semmit!
Láttam ám!
És? Mi a gond? Baj, ha megnézik a segged?
Igen. Nem csípem. Nagyon gáz!
Hát nemtom, én bírom, ha néznek, mondjuk a strandon, amikor leveszem a
ruhám.
Nem gáz, ha szép vagy!
Tudod, mi a gáz? Amikor valaki leveszi a pólóját, és előbuggyan alóla egy szőrős
sörhas!
Figyelj! Elárulok egy titkot.
Én, amikor elmegyek otthonról, bekenem magam olajjal.
Ha esetleg ledobnám a textilt, akkor hadd csillogjon a bőröm!
Hű. Biztos sok nőt befűzöl.
Most mér’? Talán dugni sem szeretsz?
Mi?! Úgy kérdezed, mintha ez valami hobbi lenne! Mint a… horgászás vagy a tenisz!
Hát figyelj… ezt vagy csípi az ember, vagy nem csípi.
Én például imádok kefélni!
Főleg az első alkalmakat bírom, amikor… felfedezel ezt, azt, amazt, a részleteket!
És mi pontosan az „ez, az, amaz”?
Mm, hát amikor megismersz egy csajt, akkor mm, elképzelsz dolgokat, ez így
megy!
És amikor eljön az idő, kiderül, olyan színű-e a lábkörme, olyan bugyit hord-e…
vagy hogy borotválja-e.
Ugye tudod, hogy te egy kihalófélben lévő pasi vagy?
Nem tűnt fel, hogy a leszólítás meg ezek a poénok már nem menők?
Hogy olyat, hogy „de megpakolnám a kufferodat!” Már nem mondunk?
Oké-oké! Nyugi! Már be is fejeztem! Befogtam.
Meg is van.
Csak annyit mondj, hogy engem is elképzeltél-e!
Öhm, mondtam, hogy amikor megismerek egy lányt, akkor elképzelek mindent.
És… engem milyennek képzeltél?
Mm, fehér pamutbugyi, sportos fazonú, és nyíratlan pázsit.
Oké, ennyi elég!
Most mi bajod? Valami rosszat mondtam? Nem szégyen, ha meghagyod a bozótot! Azt
ugyanúgy bírom!
Miért kell mindig ilyenekkel jönnöd? Csak a szexről bírsz beszélni, bugyikról meg
szőrről! Sosem fogunk jól kijönni, ha ilyen felszínes vagy! Sisak!
Eltemettétek?
Igen.
Szuper. Roi, Cameron! Kerítsétek körül azt a részt, mintha már feltártuk volna.
Jó reggelt mindenkinek! Damián, Damián!
Déli tizenkét óra van, mégis hol voltál?
Nyugi, az van, hogy egy kicsit elaludtam. Tegnap megismertem egy nőt.
- Áh… - Még az éjjel, egy bárban, ami… tele
volt füsttel, meg inszomniásokkal, és a nő elénekelt egy dalt. A kutyájával. És én
csak arra vágytam, hogy ott maradhassak örökre, és én legyek az a kutya, érted?
Tégy meg nekem valamit! Velem kell jönnöd.
És mégis hova?
Hát tudod, hogy beszéljek a nővel! Te is tudod, milyen az, amikor valaki teljesen
megbabonáz téged, és mindent tudni akarsz, hogy ki ő, milyen a hangja…
És a nevetése! Látnod kellett volna, egyszerűen áradt belőle a fény!
Amikor visszamentem a szobába, hogy leváltsalak, nem voltál ott.
Ahogyan Polignac neje sem volt otthon. Egy kamera sem mutatta. És elgondolkodtam.
Tudom, hogy elég elvetemült, de nem pont Polignac felesége nyűgözött le téged
ennyire? Csak egy ötlet.
Igen, ő volt, de mi köze a kettőnek egymáshoz?
Rohadt nagy balhéra készülünk. Megrendeztünk egy kibaszott régészeti
ásatást!
Betörünk az aukciós házukba, ahova viszünk hidraulikus kalapácsot, buldózert,
Erre te arra kérsz, hogy kísérjelek el kávézni annak a faszinak a nejével, akit
kirabolunk?
Igazad van. Annyira meg akartam már ismerni valakit, hogy még a tervet is
veszélybe sodortam, rólatok nem is beszélve.
Andrés. Úgy négymilliárd másik nő él ezen a földön. Nem gabalyodhatsz össze
pont azzal, akinek a férjét készülünk kirabolni!
Pssz! Jön a pap!
Professzor úr! Itt van valami!
Erősnek tűnik a jel!
Úgy látom, ez egy bronztárgy!
Ez egy kehely!
Ha jól látom, bizánci stílusú. Nemde?
Meg kell hosszabbítanunk az ásatást, atyám. Kell legalább… három hét. És
további eszközök.
Elintézem, hogy le tudjanak parkolni a furgonokkal!
Mire is várunk most pontosan?
Veled volt már, hogy megláttál egy szép nőt a metrón, és szeretted volna jobban
megismerni?
Hát persze.
Hát velem pontosan ez történt tegnap, abban a bárban.
Azt várom, hogy visszajöjjön, és beszédbe elegyedhessünk. Csak két percre! Két perc
is elég.
Ja persze, két perc. Inkább egy óra. Egy kávé, hogy megismerje…
Épp, hogy ez a lényeg! Csak két perc!
Amikor valaki elbűvöl, rögeszméssé válsz, és ha ez megtörténik, neked annyi.
Sebezhetővé válsz.
És te is egy leszel azok közül a szerencsétlenek közül, akik folyton ott
legyeskednek körülötte, hogy megpróbálják megnevettetni vagy
kikönyörögjenek egy randit.
Pont, hogy az ellenkezője a kulcs!
És az mégis micsoda?
Úgy csinálsz, mint a katonák: előrenyomulsz, lecsapsz, lelépsz.
Odamész hozzá, egy-két szót váltasz vele és aztán visszavonulsz.
És ő ott áll elképedve, mivel évek óta te vagy az első férfi, aki nem kizárólag arra
utazik, hogy megdöngesse.
Ja. Ez tényleg okos taktika.
Áh! Ah… ott is van!
Roi, Roi! Gyere be, és köszönj rám úgy, mintha egy rég nem látott barát lennél, de
csak két percet várj, jó? Egy perccel se többet! Öhm, a könyvet, a könyv! Add ide!
Köszönöm, Bastian.
Kérsz egy croissant-t és narancslevet?
Igen, kérek!
- Rendben. - Köszönöm.
- Jó napot, uram! - Jó napot!
- Mit adhatok? - Egy tejeskávét.
- Máris. - Köszi.
Bocsánat! Ön nem Camille?
De igen. Ismerjük egymást?
Nem, nem, nem. Én Párizsban nyaralok.
A nevem Simón.
Tegnap este volt szerencsém hallani, ahogy énekel.
Beszélem a nyelvét.
Igazából mexikói vagyok. Camila.
Persze… itt Camille-nak szólítanak. Már vagy nyolc éve élek Párizsban.
A bókot pedig igazán köszönöm, de nem vagyok én énekesnő.
Kedveli… Dupond-t?
Csak azt ne mondja, hogy kegyed is! Merci.
Hmm, nekem igazából túl tömény.
- Dögunalmas! - Hát igen.
Nem igaz? Igazából azért hurcibálom, hogy befejezzem, vagy inkább, hogy elveszítsem!
Odajöhetett volna tegnap is.
Nem, nem akartam zavarni.
Öhm, mondjuk amíg ön a színpadon volt, megállás nélkül azon járt az eszem, vajon
milyen számok lehetnek a lejátszási listáján?
És egyből be is ugrott vagy húsz-harminc lehetséges szám.
Nincsen Spotify-om, viszont van jó pár lemezem.
Találgasson! Hátha beletrafál!
És ha egyből kettőt mondanék?
És ha eltalálom, elvisz valahová, ami az ön számára különleges hely.
Mondjuk V-vel… Vanessa Paradis… És Vinicius de Moraes.
- Nahát! Mindkettő stimmel! - Amúgy van egy jó hírem,
öhm, nem kell meghívnia sehová,
Ugyanis egy barátommal találkozom, akit már vagy… Nahát! Itt is van!
Fú…
Nahát, ezer éve!
Hogy vagy?
Ezer éve!
Ja.
Hogy vagy?
Öhm… remekül! Na jó, öhm… remélem, ha erre járok, lesz még alkalmam hallani önt
énekelni!
Rendben.
- Örültem. - Örültem.
Élvezze Párizst!
Köszönöm! Imádom Párizst!
Nyomás!
Jól van, ez az, csak semmi feltűnés, menjünk! Oké. Most szépen leülünk ide, hm?
Közvetlenül az ajtó mellé. Reméljük, sikerült elvetni azt a bizonyos magot.
És az hogy derül ki?
Pofonegyszerű. Ha amikor majd elmegy, idenéz, vagy ránk mosolyog, akkor jól
végeztük a dolgunkat.
Hékás, haver, ne nézz oda! Öhm, mesélj valamit! Nagyanyád hogy van?
Nagyanyám?
Igen, már jön is, gyerünk, gyerünk! Mesélj róla! Gyorsan!
Öhm… öhm… hát tudja… elvan, folyton otthon van, mindig van valami teendő, és amikor
elmegyünk hozzá, folyton-…
Na de,… mi a franc történt? Még csak ide sem nézett!
Öhm… na jó, biztos rájött már, de ez a nő Polignac úr felesége. Talán ehhez van
köze. Hogy férjezett!
Nem! Nem! Mivel nem foglalkoztam vele, és nem estem tőle hanyatt, mint ahogy az
összes többi férfi…
Talán annyira egocentrikus, hogy azt hitte, hogy egy meleg pár vagyunk!
Főleg, hogy baszd meg, úgy hadonásztál, amikor megérkeztél, mintha legalábbis
Madonnát láttad volna meg!
De maga mondta, hogy tegyek úgy, mint egy rég nem látott barát, akivel…
Ja és elárulnád, hogy mi volt az a három puszi, Roi?
Hát a franciák így köszönnek.
Na és mióta vagy te francia? Én talán az vagyok? Két spanyol ne csókolgassa már
egymást, a kurva életbe!
Jó.
Ebből így nem lesz semmi.
Ezzel lőttek is a kapcsolatnak.
Uram! A pulton felejtette a könyvét.
Úgy nézek ki, mint aki bírja ezt?
Cameron, jelöld meg, hogy merre megyünk! Innen nem mindenki jut ki élve.
Arra!
Tovább?
Nem.
Arra!
Itt van.
Pontosan… ez lesz az.
Ásunk egy tizennégy méteres alagutat, huszonhét fokos lejtéssel, amin át
közvetlenül az aukciósház alagsorának a támfalához jutunk.
Mindig arra kell ásnunk, amerre a lézer mutat.
DURÁN BESZÉDE A SORBONNE-ON
Igen?
Drágám, késni fogok.
Kérlek, hozd el a ruhámat, vagy lekéssük a koncertet.
Milyen koncertre?
De hisz már három napja szóltam.
Elfelejtettem. Fél óra múlva az olasz követségen kell lennem egy vacsorán.
Mondtam, hogy nekem ez fontos, a barátaim lépnek fel!
Uram! Balhéznak a franciák. A fickó elfelejtette, hogy operába mennek. A nő
elég zabos.
Egyszer kérek tőled valamit…
Engem mindenhova elrángatsz!
Ah, Camille, ilyenkor már nem tudom átszervezni a protokollt, szívem!
Szólnod kellett volna róla ma reggel!
Szóval én emlékeztesselek arra, hogy te mit ígértél nekem?
Hagyjuk!
Elmegyek egyedül.
A nő emlékeztesse, hogy randijuk lesz? Hogy ez mekkora ökör!
A szmoking! Ide szmoking kell!
Most hová megy?
Az operába!
A folyosón van egy cipőtisztító gép! Nyomás!
Vázquez professzor úr?
Hallgatom, atyám!
Hoztam önöknek néhány üdítőt, meg egy kis harapnivalót.
Igazán nem kellett volna!
Igen, de szeretnék kérni öntől egy szívességet!
Ideadná nekem a kelyhet?
A kelyhet? De minek?
Tudja, elutazom Spanyolországba, és gondoltam, ellátogatok az egyetemükre is…
És szeretném megmutatni a rektor úrnak!
Nem szoktunk addig hírt adni az ásatásokról, amíg a munka még a kezdeti
fázisban jár…
Számos oka van. De legfőképpen biztonsági jellegűek.
D-de a rektor úrnak tudnia kell!
Így igazságos! Hogy titkolhatnánk el, hogy van itt egy kehely a negyedik századból,
nem is beszélve Párizs legrégebbi templomáról?
Még nincs itt az ideje, atyám!
Értem én, hogy önök szerették volna bejelenteni, viszont ez a templom az
enyém, úgyhogy mégiscsak engem illet!
Hol az a kehely? Áh!
Miért nem vihet el atya kehely?
Ez itt ő temploma.
Ez ő kelyhe.
És ő elvisz.
ÓVAKODJ A KUTYÁTÓL
Köszönöm professzor úr! Én megyek is csomagolni, mert fél kilenckor már megy is
a repülőm. Viszlát!
Damián?
A pap elvitte a kelyhet.
Át akarja vinni a határon, hogy megmutassa a salamancai rektornak!
Tizenkét órán belül…
Mindenre fény derül, és itt lesznek a zsaruk!
A mesterterv, amelyen hónapokon át lelkesen és álmatlanul dolgoztunk…
Egy pap hiúsága miatt meghiúsulni látszott.
Emlékeztetnem kellett volna rá, hogy a gőg a hét főbűn egyike, és hogyha ezt
elfelejti, akkor pokolra jut.
Az utca túloldálán pedig ott volt a lány, aki még nem is tudta, hogy rám vár. Sem
azt, hogy köztünk létrejöhetne minden idők legcsodálatosabb románca.
Ráadásul a csillagállásnak hála lehetőségem adódott, hogy aznap én
kísérjem el őt az operába. Választani kényszerültem…
A világot mozgató két fő dolog között.
Pénz vagy szerelem.
Idehallgass, Roi!
Meg kell állítanod a papot, világos?
Szerezd vissza a kelyhet bármi áron! Ha kell, fellógatod azt a rohadék atyát a
reptéri klotyóban, de a kehely nélkül nem jössz vissza!
Kit érdekel, hogy a szerelem egyszer véget ér? Hiszen csak ezért érdemes élni!
Camille! Camille…