Vad händer?
Den har hängt sig.
Jag vet ett idiotsäkert sätt att fixa det.
Det funkar jämt.
Stäng av och sätt på den igen. Sen funkar det.
Du ska få se.
Säg åt din vän att komma ut. Händerna i luften.
Genast, annars lämnar han med fötterna först.
Nej. Skjut inte, är ni snäll.
Det är min kille.
Vi kom in tidigt för att älska.
Ingen sa att det skulle vara folk här.
Vi har inget eget ställe. Hyrorna i Paris är så höga.
Vilka är ni?
- Legitimation. Fort! - Ja.
- Oui, oui... - Sätt fart.
Lägg ner pistolen. Det där ger många år.
- Gör det inte värre. - Vem gör det?
Vem kommer att få 20 år?
Vill du veta det? Du!
Eller hamnar i en kista, om du inte ställer dig på knä.
Sätt fart! Ner på knä, allihop!
Var är ert jävla kassaskåp?
Får jag fråga varför vi snodde 645 euro?
För att fejka ett rån och få dem på knä så vi kunde radera din fil.
För ett ögonblick såg jag mig själv i fängelse i 20 år.
Berlin kom och hälsade på med en flaska champagne.
Du var otrolig, snillet. Du räddade mig.
Jag visste att du kunde hacka larm, men när jag såg dig uppe...
Ena sekunden hackar du larm, nästa pistolhotar du en man.
Och du tog 600 euro i dricks. Du är ett snille.
Nu har du kallat mig snille två gånger. Snart tror jag dig.
Tro mig. Jag har lärt känna dig, och det är uppfattningen jag bildat.
Och det där vi pratade om...
Vad pratade vi om?
Du vet.
Om att raka sig.
Eller snarare att inte raka sig.
När jag var mellan dina ben såg jag att det var fluffigt.
- Vad händer? - Det där var som en filmscen.
Vi bröt mot alla kuppens regler.
pistolhotade fyra män och dödade nästan en.
- Och du kollade på mina trosor. - Sluta. Jag skojar.
Vet du hur rädd jag var? Inser du att jag också kunde ha fått fängelse?
Eller räknade du bara pubeshår?
Jag brukar tycka synd om ytliga personer som du,
men du äcklar mig.
Ska du med?
Första steget är att sno en bil.
Jag vet. En gammal utan larm.
Nej, fröken viktigpetter.
Nu behöver vi nåt seriöst. Nåt flott.
Vi är som tur är i ett rikt område. Alla glamorösa klubbar finns här.
Och larmet, då?
Det finns många sätt att sno en bil om nycklarna sitter i.
Det är två betjänter. Vi måste ställa till en scen.
Är det din plan?
Gammal som gatan.
De låter dig inte ställa till en scen.
Då måste vi vara kreativa.
Gör som jag.
- Bonsoir. - Bonsoir.
- Vi vill ta en sista drink för kvällen. - Jag beklagar, vi har en klädkod.
Rött.
Jag är klädd i rött.
Ni ser det bara inte.
Tack.
Trevlig kväll.
Låt ballongerna vara om du inte vill ha problem.
Tack.
Toppen. Vi snodde en skrynklad flaska och en ballong.
Tar vi vrålåket härnäst?
Precis.
Jag bär Eleanor av Avignons halsband och ger det uppmärksamheten det förtjänar.
Varför tog du med det?
Det är enda chansen att bära 116 karat diamanter.
När jag såg det ville jag prova det så mycket att jag måste.
Lugn. Jag säger till Damián att jag var så stressad och jäktad
att jag lade det i fickan av misstag.
Visst klär jag i det?
Ta på de här.
Handskar och allt, va?
Så de inte kan identifiera oss. Du är proffs.
Och nu?
Vänta på mig vid parkeringens utfart.
Okej.
Slutstationen, madame.
Ja, Roi! Ja!
Kom igen, Roi! Kör!
- Ska vi verkligen flyga? - Åtminstone du.
Ta av dig halsbandet.
Det får inte åka av.
Hej, tjejer. Är det nån här som pratar spanska?
Läget?
Du. Är det några lopp ikväll?
- Vad snackar han om? - Vet inte.
Vad snackar du om?
Vi är några polare som hänger. Andas frisk luft.
- Du är inte min polare. - Det vill jag inte bli.
Tror du att jag är dum, eller?
Jag vet vad ni gör här.
Jag har varit på andra flygplatser. I Spanien, Belgien, Portugal...
Vad vill du?
Jag vill köra i nästa race.
Insatsen är 10 000 euro.
Jag har inte 10 000 euro.
Men jag har den här bilen.
Den är värd fyra gånger mer.
Hennes skostorlek?
Trettiosju.
Går det bra?
Kör, Roi! Kör!
Går det bra?
Cameron!
Bara bra. Kör!
Roi!
Vad är det?
Roi!
Cameron!
Stanna!
Du. Vad är det?
Nu kör vi!
Cameron.
Jag spöade dig som fan!
Nämen, lilla lipsillen.
Hon har gjort i brallan.
Helvete...
Vad händer?
Stick, annars är du död om trettio sekunder.
Cameron.
Det är ingen fara, okej?
Det är över nu.
Det är över.
Jag fryser.
Jag fryser så.
Vänta här.
Jag fryser.
Jag fryser så.
Det är över nu.
Jag skulle inte ha tagit dig med hit. Förlåt.
Det är inte ditt fel.
Det var så jävla coolt där uppe.
Men min mobil ringde.
Du.
Cameron, se på mig.
Vem var det?
Min förra kille.
Den enda jag nånsin haft.
Vilken idiot jag är.
Nu tror du att jag inte har kommit över honom.
Varför ringde han nu?
För att jag ringde honom innan.
Jag vet inte varför.
Efter stöten, jag vet inte...
Jag kände mig glad, men samtidigt ledsen och euforisk och...
Jag behövde berätta det för nån.
Jag hörde hans röst på mobilsvaret.
Jag överväldigades och la på.
Sen dök du upp. Det var därför jag sa allt jag sa.
Jag visste att han skulle ringa och behövde komma ut därifrån.
Jag var rädd.
Jag var rädd för att bli galen igen om jag svarade.
Vad hände med den här killen?
Gjorde han dig illa?
Tvärtom, faktiskt.
Han var underbar.
Vad var det, då?
Det är en mycket lång historia.
Vi har tid.
Ingen ska använda det här planet så här dags, så...
Okej.
Jag var tokig i ett band.
Så där som 15-åringar blir.
Jag lyssnade på deras låtar om och om igen.
Jag köade i timmar för att gå på konserterna.
Och en dag...
...när fansen fick träffa bandet gav han mig ett backstagepass.
Du blev ihop med bandets sångare.
Jag hade posters med honom i mitt rum, och plötsligt dejtade vi.
Jag slutade ta buss till skolan.
Han körde mig på sin mc.
Jag svävade på moln.
Efter skolan gjorde vi mina läxor på nån bar.
Han hjälpte mig.
Jag har aldrig jobbat så hårt, jag svär.
Jag ville gå ut skolåret, få bra betyg, göra slutproven
och njuta av sommaren med honom.
Du måste ha flippat ut.
All berömmelse, resorna och lyxhotellen, inte sant?
Nej, vi levde inget lyxliv.
Visst reste vi...
...men det var med bil.
Det är dina kattögon som förgör mig
Som får mig att tappa andan
Jag sa till pappa att jag skulle följa med min kompis till landet och plugga.
Det var inte sant. Jag rymde med honom.
Vi åkte runt i bandets van.
När konserten började såg jag på honom från backstage...
...och vi var uppe hela natten utan att sova.
Morgonen efter såg vi soluppgången ihop.
Vi åt räkor till frukost.
- Räkor? - Ja, räkor.
Kan du tänka dig?
Han skrev en sång åt mig också.
När han spelade den på konserterna och 10 000 personer sjöng med,
visste jag att han sjöng för mig.
Det är dina kattögon
Som förgör mig...
Jag känner igen den.
När man förälskar sig,
är livet som en sång.
Och jag var en sång.
Jag insåg inte att sånger bara är tre minuter långa.
JIMMY 13 SAMTAL
Sen började jag falla fritt.
Jag kunde inte vara utan honom mer än fem minuter.
Han klarade sig utan mig i dagar.
Jag behövde honom hela tiden.
Om vi var isär, gick jag till honom som en missbrukare
som inte ville, men ändå återvände för mer.
Det värsta när man lämnar en musiker
är att man inte kan utplåna honom.
Går man in på en bar spelar de hans musik.
Går man nerför gatan ser man hans ansikte på affischerna.
Sätter man på radion är han där.
Som en refräng som repeteras om och om igen, utan slut.
Samma låt spelas i en ständig loop i bakgrunden.
Jag fick honom inte ur skallen.
Det var en mardröm.
Det var då jag började göra galna saker.
Så jag tog alla hans saker,
planscherna, skivorna, gitarren,
jackan han gav mig...
...och brände allt.
Tråkigt nog brände jag också ner huset.
Det var då pappa insåg att jag var en fara för mig själv
och för alla runt om mig.
Kärleken gjorde mig tokig.
Var det då du lades in på psyket?
Jag fick så många diagnoser.
"Psykos med paranoida tankar."
"Episoder av emotionell distansering."
En läkare sa att jag led av erotomani.
Jag börjar bli låg nu.
Du, se på mig.
Glöm det, för fan. Okej?
Jag löser det med lite adrenalin. Det behöver du.
Vad menar du?
Du sa att du börjar bli låg. Du ska få känna dig hög igen.
Vad gör du?
Vänta lite.
Är du galen? Kan du ens flyga?
Roi!
Inte direkt. Men jag kan hantera allt som rör sig.
Vad säger du? Har du sett Top Gun?
Om jag drar den mot mig, stiger planet.
Det har jag sett på film.
Okej, men seriöst. Har du gjort det förr?
Nej, aldrig.
Inte?
Svär du?
Jag svär.
Vi kör i 80 km/h. Tänk om det inte lyfter.
Etthundra, 110.
Hur ska du landa?
Skratta inte!
Startbanan slutar. Vi kör in i staketet.
Dra upp det och se vad som händer.
Lyft!
Lyft, Roi! Lyft!
Lyft!
Gör aldrig så mot mig igen.
Jag lovar att du inte är låg längre.
Pucko.
Med din hjälp kunde jag lämnat dårhuset tidigare.
Alpha 12 här.
Visa mig solen.
Klart slut.
Jag tror att det är dags att dra.
- Okej? - Okej.
Roi.
Halsbandet är borta.
Hej.
Du ser trött ut. Hade du svårt att sova?
Det har varit en lång natt.
Jag kunde inte sluta tänka på dig.
Vad tänkte du?
Jag sa att jag inte vill vara spetsen i en kärlekstriangel.
Du måste välja.
Han eller jag.
Vad händer när de öppnar kassavalvet?
Överraskning.
Inte ett smycke.
Utan några spår efter inbrott i valvet,
måste de hitta en huvudmisstänkt nån annanstans.
- Ja? - Är du på ditt rum?
- Ser du att polisen är hos Polignac? - Ja.
- De tycks ha gripit honom. - Han är nu huvudmisstänkt.
Kontakta inte transportfirman förrän alla poliser är borta.
Uppfattat.
Medan polisen inleder sin förundersökning
har vi sjösatt vår planenliga evakuering.
Bruce och Keila lämnar först, klädda som backpackers.
Ni tar er direkt till busstationen.
Ni reser genom Pyrenéerna och tar med er tre burkar med smycken.
På bussen?
Har ni nånsin sett polisen leta efter diamanttiaror på bussar?
Nej.
Kan ni föreställa er att de genomsöker två vandrares ryggsäckar?
Inte det heller.
Sen är det Rois och Camerons tur.
Ni hämtar husbilen vi körde hit och parkerade i Paris utkanter.
Sen plockar ni upp mig och vi ger oss av som en lycklig familj.
Familjen González.
Martita,
José Luis och familjeöverhuvudet, en änkling.
Jag lämnar näst sist med resten av burkarna.
Vi möts två kvarter bort för att inte väcka misstanke.
Som fartygets kapten lämnar jag hotellet sist av alla.
Berlin undanskaffar allt rånrelaterat material.
Teleskop, skärmar, datorer...
Han anlitar en transportfirma som hämtar allt.
Han tar tåget till Spanien.
Allt sänds till ett kloster i Australien.
Vi står för omkostnaderna, som en kristen donation.
Jag åker till Paris.
Jag måste tänka.
- Skulle du inte stanna och äta frukost? - Jag har ringt efter en taxi.
Det är svårt nog att bestämma sig när man är förälskad i en person,
tänk då när det är två.
Jag lämnar landet, Camille.
Jag tänkte försvinna utan ett spår, men det kan jag inte nu.
Så, ifall du fattar ett beslut,
funkar mobilen några dagar.
- Ni får inte gå in. - Jag bor här.
- Det går inte. - Det är Polignacs fru.
- Jag släpper in henne. - Gör så.
- Varsågod, gå in. - Tack.
- Camille Polignac? - Ja.
Inspektör Lavelle.
- Kan ni säga vad som pågår? - Jag har en husrannsakningsorder.
Ni måste öppna kassaskåpet.
Jag kan inte koden.
Min make använder det för sitt arbete.
Vad har hänt?
Då får de bryta upp det.
Snälla, jag vill veta vad som har hänt.
Vi borrar.
Var är min make?
Är det nån där?
Jag är offret här. Ser ni inte det? Det var mig de rånade.
Jobbar det nån på det här polishuset?
Helvete.
Sätt er, monsieur Polignac.
Ursäkta att ni fick vänta.
Som ni förstår, har vi haft fullt upp
med husrannsakningsorder och preliminära tekniska resultat.
Var var ni i går kväll?
Jag var hemma. Det har jag sagt. Jag tog två sömntabletter och tuppade av.
Går ni i sömnen?
Klockan 01.05 gick ni ner till parkeringen.
Nej, det är inte jag.
Jag har en sån rock.
Bilen körs iväg av en man klädd i en likadan rock som er.
- Är bilen bekant? - Ja, den är min. Nån tog den, Watson.
Vi har kontrollerat övervakningsfilmerna.
Er bil fångades upp av flera kameror på väg N13 från stan.
Samma tjuv.
Då måste han ha tagit er mobil också.
Vi spårade signalen. Den kopplade upp mot olika torn
på precis samma väg mot Chantilly.
Och där råkar ni äga ett hus. Inte sant?
Varför fråga? Ni vet allt om mig.
Vi har en husrannsakningsorder.
Vi sökte genom ert hem i morse.
Se vad våra kollegor forensikerna hittade där.
Det ni ser här är fiber.
Jag ser ingenting.
De är identiska med banden som smyckeetiketterna satt på.
Någon brände dem i ert badrum i Chantilly.
Ser ni det här?
Sotrester från toaletten.
En liten diamant.
Den har troligen fallit av ett av de stulna smyckena.
Vi fann den mellan kuddarna i er soffa.
Hävdar ni fortfarande
att ni sov som en stock, monsieur Polignac?
CAMILLE RINGER
- Camille? - Det har hänt nåt hemskt.
Kan du komma hem till mig?
Hej.
Jag kom så fort jag kunde. Vad händer?
Kom in.
Min man är chef för ett auktionshus.
Natten till igår stals en juvelsamling värd 44 miljoner euro.
Åh, stackars man.
Med all känslomässig oro han går genom, och nu...
- Vilket slag. - Det är mycket värre än så.
Polisen har gripit honom.
Han är huvudmisstänkt.
Men har de några bevis?
Han tycks ha gett sig ut mitt i natten och...
Forensikerna hittade spår efter rånet i vårt hus i Chantilly.
En liten diamant och några fiber från jag vet inte vad.
Jag kan inte tro det.
Vänta. Har din man nånsin gjort affärer med ohederliga typer?
Hade han pengaproblem? Reste han mycket?
Givetvis reste han mycket. Det ingick i jobbet.
Han reste jorden runt och katalogiserade auktionsföremål.
Men han var kanske ett svin och planerade rånet med Chapo Guzmán.
Du...
Du, Camille...
Tänk nu inte det värsta.
Om din make var med i ett kriminellt gäng hade du märkt nåt.
Han skulle ha flera mobiler. Han skulle gå iväg för att prata.
Han skulle ha plötsliga möten.
Ja, allt det där stämmer.
Han har till och med ett kassaskåp i väggen där.
Se.
Kom.
Polisen öppnade det med en skärbrännare när jag inte kunde koden.
De plockade ut lådor fulla av saker.
Jag levde visst med en man jag inte kände.
En brottsling.
Du...
Såja, Camille...
Nu ska vi inte överanalysera. Då blir du galen.
Det finns en förklaring.
Milda makter.
Precis när ni skulle skaffa barn.
"TITTA INTE PÅ MIG" AV POL 3.14
Jag visste varken ditt namn
Eller varför jag bjöd dig
Där stod du helt ensam Och tyst backstage
Alla mobiler lyser starkt
Vi spelar sista låten
Jag hör ditt vädjande
"Låt det inte sluta här"
Jag ser dina ögon glittra
Och jag kan inte tänka på nåt annat nu
Det är dina kattögon som förgör mig
De får mig att tappa andan
Varje gång jag ser på dig Står tiden helt stilla
Jag tror jag hör mitt hjärta slå
Det slår så hårt Är på gränsen att sprängas snart
Och det enda jag önskar Är att ha dig hos mig
När jag är ensam igen Och mörkret faller i ännu en ny stad
Då tänker jag på dina ögon Och glömmer verkligheten en stund
Allting har satts i brand
Det här har aldrig känts mer äkta
Det är dina kattögon som förgör mig
Som får mig att tappa andan
Varje gång jag ser på dig Står tiden helt stilla
Jag tror jag hör mitt hjärta slå
Det slår så hårt Är på gränsen att sprängas snart
Och allt jag önskar Är att ha dig hos mig
Det är dina kattögon som förgör mig
Som får mig att tappa andan
Varje gång jag ser dig Står tiden helt stilla
Jag tror jag hör mitt hjärta slå
Det slår så hårt Är på gränsen att sprängas snart
Och det enda jag önskar Är att ha dig här hos mig
Ha dig här hos mig
Undertexter: Jessika Johansson