- Allt du bad om finns i den här. - Tack.
Bara två saker kan förvandla en hemsk dag till en underbar dag.
Den första är kärlek. Men det inte var fallet den dagen.
Min tredje fru hade precis lämnat mig.
Den andra är ett rånbyte värt över tio miljoner euro.
Det var inte heller fallet.
Vi skulle stjäla biljetten till en större stöt.
Dagens jobb var enkelt.
Men har man en dålig dag, kan allt sluta med nån stackare på knä
medan man pistolhotar den.
Det här är mitt nya rånarteam, ett av tre i mitt liv.
Men det här är speciellt. De är från min guldålder.
Innan jag visste om sjukdomen,
innan jag var inlåst i Myntverket och mitt liv hängde på en tråd.
Det här är Keila, elingenjör. Hon var bäst i sin kurs.
Hon är ett geni på elektronik.
Endast en sak slår hjärnkapaciteten. Hennes patologiska blyghet.
Roi.
Med fallenhet både för att öppna lås och för att bli inlåst.
Han avskydde sitt liv och ser mig som den far han aldrig haft.
Jag ser honom som min trogna hund jag rastar varje dag.
Vår kärlek var omedelbar.
Damián. Mångsysslare.
Universitetslektor på dagen och kriminellt geni på fritiden.
Som alla genier är han ganska disträ.
Bruce, vår alltiallo.
Han kan hantera allt. Vapen, mobila lyftkranar och brännlansar.
Ni tror kanske att det är illa ställt på hjärnkontoret.
Då misstar ni er.
Tack.
Då ska vi se. Antonio Vals, tack?
Det är jag.
Jag har order att gripa er. Följ med, tack.
Vad anklagas jag för?
Expropriering av historiskt arv, antikvitetssmuggling,
döljande av tillgångar.
Åtalspunkter som tillsammans kan ge över nio års fängelse.
De är inga poliser.
Det är nåt lurt.
Öppna dörren.
Öppna den montern.
Ursäkta. Ja, du. Du är inte polis, eller hur?
Inte du heller. Vad är det här?
Kom igen. Vad är det här?
Föreställ dig fängelseduschen.
Du berättar om etruskisk konst för din cellkamrat med en tvål i din hand...
Men jag har goda nyheter. Jag är inte polis.
Jag låter bli att polisanmäla dig i utbyte mot den här bägaren.
Det blir vår hemlighet.
- Kalla hit er chef. - Sitt...
Rör mig inte.
Visa mig polisbrickan och numret. Vem har befälet?
Vem höjer sin röst här?
Här! Jag.
Vad gör ni här? Ni har ingen rätt att komma hit.
Jag tänker prata med polisinspektör Morán.
Utmärkt. Ta fram mobilen. Nu pratar vi med honom på högtalartelefon.
Självklart.
Lägg den på bordet.
Jag låser upp den.
Vilken otur.
Ingen mottagning.
Ville ni se min polisbricka?
Varsågod. En Beretta M9.
Och min andra bricka.
Parabellum, åtta skott.
Vill ni se fler brickor?
Nej, det blir inte nödvändigt.
Kyrkogårdarna är fulla av idioter som valde fel dag att leka hjälte.
Ifall nån blir frestad att polisanmäla den här soarén,
ber vi om era id-kort för att notera era adresser.
Nu.
Du följer med oss.
- Nu börjar ditt huvud snurra. - Nej!
Känner du den? Klumpen i magen?
- Din mun är torr. - Ja.
Du skulle inte ha behandlat mig som skit för att leka hjälte inför vem då?
- Din fru? - Nej.
Nej, inför...
...din flickvän?
Det var inte meningen att höja rösten. Jag blev nervös. Jag svär.
Hur länge har du känt henne?
Ett par månader.
Förstår du vad du har gjort?
Nej.
Det fina med kärleken är att den lockar fram det bästa i oss.
Till och med i kräk som du som bönfaller på dina knän.
Nyss var du en hjälte och gastade på mig.
Men kärleken tar slut, idiot.
Kärleken tar slut.
Det är inte värt att offra livet för den.
STÖR EJ
Vi har en ny tjej i gänget.
Du sa att vi skulle vara fem. Vad kan hon?
Inget. Hon ska iaktta och hålla tyst. Som en rånarpraktikant.
Hon är... Förlåt, vilket namn valde du?
Cameron.
Hon kör och lever på gränsen. Hon är adrenalin rakt genom.
Men det är inte därför hon är här.
Något mer smärtsamt för henne hit.
Vill du sätta dig hos dina nya kollegor, tack?
Ni undrar säkert vad vi gör på det här Parishotellet.
Vad vi gör på denna undersköna plats utöver att njuta...
TITTA INTE PÅ MIG
Vi är här för att studera en stöt som ställer hela Europa i schack.
Allt började i Madrid för tio dar sen när vi stal den här.
En kalk från 300-talet.
En av fransk religiös konsts juveler. Den är värd 40 000 euro.
Men nu höjer vi värdet till 44 miljoner.
Damián?
Den är vårt pass till att stjäla smycken för 44 miljoner.
Det här blir vårt stora trolleritrick.
Vi ska omvandla kalken till 63 kungliga familjesmycken
utspridda i 34 olika städer i världen.
Zürich, Wien, Milano, Sankt Petersburg...
Det lär ta ett tag att utföra stölder i 34 städer.
Allt på en och samma en kväll.
Men först måste den här bronsreliken föråldras med ammoniumklorid.
Fader Toureaux, jag är fil.dr. Santana från Tekniska högskolan i Salamanca.
Professor Vázquez, expert på fransk religiös konst.
De andra är tekniker som sköter markradar och utgrävningar.
Trevligt att träffas.
- Talar ni spanska? - Min mor är spanjorska.
- Underbart. - Jag vet vem ni är.
Jag sökte på er på nätet.
Han får 650 träffar jag har lagt upp om vårt arkeologiska arbete.
Utgrävningar, slutsålda böcker, artiklar, upptäckter, utmärkelser...
- Följ med här, tack. - Med nöje.
God morgon, killar. Ni gör ett fantastiskt jobb.
Men kan ni lämna oss ensamma en liten stund?
Vi hjälper ex-fångar att återanpassas. De är villkorligt frisläppta.
Vi erbjuder dem arbete som stöd i deras andra chans i samhället.
- Vilket fint arbete. - Ja, och mycket gudfruktigt.
I katedralen i Santiagos arkiv
fann vi dokument som nämnde en gammal kyrka
på den här platsen.
Uppgiften återkommer i ett benediktinskt manuskript.
Överväldigad av dokument och all latin hinner han inte tänka.
Saint-Martin-des-Champs-manuskriptet.
Här, där det står: "Agnus Dei, qui tollis peccata mundi."
Jag förstår inte.
Manuskriptet är från 400-talet,
men min kyrka byggdes 1240.
Om våra fynd stämmer är inte Paris äldsta kyrka
klosterkyrkan St-Germain-des-Prés...
...utan den under era fötter.
Vad händer när en präst, som älskar sin kyrka,
får höra att han kan ha en ovärderlig skatt under sina fötter?
Han blir kåt som fan.
Ni har ju markradar med er, ska vi inte ta ner den i kryptan?
Vad säger ni?
Vänta.
Markradarn ger utslag för fundament.
Saken är att, hur mycket folk än försöker,
så begriper sig ingen på en markradarskärm.
Ungefär fem meter under marken.
Så fader Toureaux iakttar oss för att försöka förstå vad som händer.
Han ser våra lysande ögon. Våra återhållna känslor.
Han tror sig bevittna ett historiskt ögonblick.
De där liknar kvaderstenar.
Det är kanske en halvcirkelbåge.
Och precis när han börjar känna segerns sötma...
...spräcker vi bubblan.
Det är otydligt.
Vad är inte tydligt?
Att markradarn visar ruiner, betyder inte att det finns nåt där.
Vi behöver mer bevis innan vi börjar gräva ut.
Hans tro på oss måste vara orubblig.
Vi kan inte inleda en bluffutgrävning enbart på hans iver.
För det krävs nåt konkret.
Varför vill vi inleda en bluffutgrävning i en krypta?
För att den här kryptan har en dold ingång...
...till Paris katakomber.
300 kilometer tunnlar 20 meter under marken.
som ger åtkomst till hela staden.
Vi
vill nå precis den här punkten...
...här.
45 meter från kryptan.
Europas alla aristokratiska familjer har skickat sina smycken dit
så att farbror Berlin kan hämta dem.
- Vad är det? Ett bankvalv? - Nej.
- Ett museum? - Nej.
Ett av Paris främsta auktionshus.
Det finns bara ett problem.
Vad?
Smyckena skickas inte dit samtidigt.
De anländer pö om pö från de där 34 städerna.
Vänta. Hur kan vi då stjäla alla på en och samma kväll?
Genom att hitta det sista leveransdatumet. Därför är vi här.
På det här hotellet.
Auktionshusets direktör, herr Polignac, bor mittemot.
Bara han vet exakt tid och datum.
- Vill du testa en ny frisyr? - Nej, tack.
- Säkert? - Ja.
Måste vi verkligen klä upp oss?
Keila, många rånare har den fåniga vanan att klä sig
som rånare eller bekvämt.
Som folk som flyger i mjukisbyxor.
Men om man tänker dyrka upp en port i ett förnämt Pariskvarter,
måste man vara galaklädd.
Inte sant?
Och vem kan ta er för rånare med den här tårtan?
Tänker du ha fluga?
Roi, det jag säger nu förvånar dig kanske,
men även kärleken har okränkbara gränser.
Jag såg dig titta på Cameron med dina hundögon.
Nej, inte alls.
Hon såg på mig. Jag tittade bort.
Utmärkt. Om hon ser på dig och du tittar bort, har du förstått.
Flickan har många dramer bakom sig. Men det ska vi inte prata om nu.
Ett av dem var när hon lades in för psykiatrisk vård.
Jag är ingen bra fadersfigur, så du får ta den rollen.
Du måste ta hand om henne.
Men titta inte på tatueringarna
och håll ett förnuftigt och respektfullt avstånd.
Förstår du vad jag menar?
Jag förstår.
Utmärkt.
Hör upp. De åker hemifrån.
Vi måste vara snabba.
Bruce, skugga dem ifall de vänder hem.
Ni ser spända ut.
Ni ska på fest hos en vän inte till en begravningsbyrå.
Du hänger på mig. Jag når inte.
Jag täcker dig. Det kommer ett par.
Jag når inte.
Jag försöker få in en dyrk i ett 11-millimetershål.
- Vad fan gör du? - Se om du når nu.
Dörren är öppen.
Nu är det din tur, Keila.
Kolla trappan, Roi.
Dörren har tre lås.
Se upp. En granne öppnar porten.
Fort!
Här.
Klart.
Det första.
Det andra.
Cameron.
6-5-7-8.
Öppet.
Får ni in signalen?
Jag ser dig.
Okej. Ser du mig?
Jag ser dig.
Okej.
Alla 12 är aktiverade. Ta er ut.
Vi är klara.
Göm er.
Helvete. Det kommer nån.
Larmet, Keila.
Kom igen, Milo.
Leta upp Quentin. Quentin, var är du?
Quentin!
Quentin?
Lugn och fin.
Där du ju. Vill du leka, din buse?
Kom nu. Kom, Milo.
- Stick. - Kom hit. Kom nu, vi ska gå.
Kom.
Kom hit. Kom nu, Milo.
Nu går vi.
Han har gått.
Vilka stövlar ni har, musketören.
Okej, killen är ute. Ni kan gå nu.
- Kan vi prata? - Visst. Kom in.
Nej, här blir bra.
Jag är idel öra.
Jag ville säga det innan, men vi hade mickar.
När jag dyrkade upp låset och du grep tag om min häck,
gick du över gränsen.
Ta det inte personligt, jag har inget emot dig.
Jag föredrar bara en professionell relation.
Det var professionellt. Jag hjälpte dig öppna.
Men bara lugn. Jag hör dig. Au revoir.
Jag såg dig i spegeln också. Du såg på när jag bytte om.
Var inte det lite märkligt?
Jag tog en suggestiv mental bild.
Ibland vaknar jag om natten
och fingrar mig själv
för att kunna somna om.
Det finns medicin för sånt.
Gör det?
För sömnlöshet, menar jag.
Toppen. Jag antecknar.
Nåt annat?
Jag vill inte ha några missförstånd.
"Missförstånd"?
Som en relation, eller ett försök till en. Eller idén om att vi kunde ha en.
Uppfattat.
Min senaste relation var...
...min första.
Sen dess ser jag bara en sak i killar jag strular med, deras utgångsdatum.
Här. På pannan.
Den 25 oktober.
Så oroa dig inte. Det blir inga missförstånd.
- Då var allt utrett. - Helt utrett.
Ska du inte ta en liten milkshake i lobbyn?
Du i din sofistikerade Harry Potter-look.
Fönsterglas.
Jag ser cool ut i dem.
- Berlin gav mig dem. - Åh, Berlin.
Vi har varit vänner ett tag. Jag är hans löjtnant.
Gör du allt han ber dig om?
Bad han dig klargöra saker för mig?
Så lydig du är.
Han bad mig om en sak till, att vara din barnvakt.
Din kompass visar visst inte helt rätt.
Så uppför dig. Okej?
Om du vill ha milkshake.
Godnatt, herr löjtnant.
Nåt nytt?
De sover. Vad gör du uppe?
Jag kan inte sova.
Har du hört av henne?
Jag fick advokatens adress och hennes kontonummer.
Den tredje skilsmässan är svårare än den första.
Men tänk positivt.
Det var kanske inte bra och behövde ta slut.
Jag har varit gift i 24 år.
Men först måste jag utstå två skitrelationer.
- Den stora kärleken låter vänta på sig. - Låt bli, är du snäll.
"Den stora kärleken" är en rövarhistoria.
Jag vill inte vara budbäraren, men...
...kärleken bleknar.
Den har är bara meningsfull i början när allt är himlastormande,
när alla sånger påminner om henne.
När man berättar precis allt för henne under middagen
utan att kunna sluta le.
Nej, kärleken är det som kommer efter det där.
När förtrollningen är över.
När man kan sitta tysta under middagen för att man är tillfreds.
Och läsa varandras tankar med en blick. Hur kan man älska nån man inte känner?
Så väl kände jag inte min tredje fru.
Mitt tredje äktenskap var ett helvete. Det är inte det jag sörjer.
Jag valde Paris nu för att kunna njuta av mitt singelliv.
Men då...
Men då upptäcker jag att det är sorgligt att sova ensam i en stor säng.
Utan vare sig planer
eller nån...
...att tänka på...
...oupphörligen.
Kärlekens energi.
Det är den jag saknar.
Gå och lägg dig. Jag tar över.
Jag tar en tupplur i din säng.
- Varför i min säng? - Varför inte?
För att människor aldrig slutar utsöndra toxiner.
Öronvax, hud, lukt, svett.
- Hår! - Jag visste inte att du var kinkig.
Ska vi ha stafettsängar på ett femstjärnigt hotell?
Skit i det. Jag sover nån timme och kommer tillbaka.
DIKTSAMLING VINÍCIUS
Nu vill jag att ni hör min vän sjunga.
Camille.
Ge henne gitarren.
Min hund.
Och i det ögonblicket,
efter många vakna nätter...
...somnade jag.
Vi måste trycka ner den.
Okej, ge mig gummihammaren.
- Vad gör du? - Inget.
Jag såg dig.
- Gillar du inte när nån spanar in häcken? - Nej, faktiskt inte. Det äcklar mig.
Jag gillar när man ser på mig när jag klär av mig på stranden.
Det är inte äckligt. Vet du vad som är äckligt?
När man tar av sig skjortan och ens håriga mage hänger över skärpet.
Du ska få veta en hemlighet.
Jag smörjer jämt in kroppen i olja innan jag går hemifrån.
Då glänser den när jag tar av mig skjorta på stranden.
Wow. Du får säkert ligga när du gör så.
Gillar du inte att knulla heller?
Va? Varför frågar du som om det vore en hobby eller nåt?
Som fiske eller tennis?
Alltså... Antingen gillar man de där sakerna eller inte.
Jag älskar att knulla.
Särskilt de första gångerna när man, tja...
När man upptäcker alla nya små saker.
Vad menar du med "små saker"?
Man föreställer sig saker när man träffar en tjej. Det är oundvikligt.
Så man upptäcker vilken färg hon har på nagellacket på tårna.
Vilka underkläder hon har, om hon är rakad...
Killar som du är utrotningshotade.
Vet du att man slutat dra vitsar och busvissla?
Ingen säger: "Det där var en sjyst, fast häck."
Okej, jag säger inte ett ord till. Jag håller tyst.
Vi är klara.
Har du tänkt sådär på mig?
Som jag sa, man föreställer sig jämt saker när man träffar en kvinna.
Vad föreställde du dig om mig?
Vita bomullstrosor, lite sportiga. Och orakad.
Det räcker. Sluta.
Vad är det? Sa jag nåt dumt?
Det kvittar om du har buske. Jag gillar det också.
Du säger jämt sånt här.
Sexgrejer om hår och underkläder.
Vi två lär aldrig förstå varann. Du är ytlig. Hjälm.
- Har ni begravt den? - Ja.
Bra. Roi, Cameron, vi markerar området som redan utgrävt.
God morgon!
Damián.
- Det är lunch. Var har du varit? - Jag försov mig.
Jag träffade en kvinna igår.
I en bar fylld av rök och personer som inte ville gå hem.
Hon gick upp på scenen med en hund och sjöng.
Jag ville stanna där för evigt. Jag ville vara hunden.
Gör mig en tjänst. Du måste följa med mig.
- Följa med? - Ja, för att prata med henne.
Vet du när man blir så fängslad av nån att man måste veta allt?
Vem hon är, hur hon pratar...
Hur hon skrattar.
Du skulle ha sett henne skratta.
Det lyste om henne!
Jag gick till ditt rum. Du syntes inte till.
Inte fru Polignac heller, inte på en av våra 12 kameror.
Jag kunde inte låta bli att undra... Det kan låta knäppt,
men är den fängslande kvinnan månne Polignacs fru?
Ja, men vad har det med saken att göra?
Vi har gett vårt allt här. Vi har byggt en jäkla utgrävningsplats.
Vi ska ge oss på den snubben med teleskopstöttor, borrar, bulldozrar.
Och jag ska dricka kaffe med dig och vårt tilltänkta rånoffers fru?
Du har rätt.
Jag vill så desperat träffa nån att jag äventyrade hela planen och
utsatte er för risker.
Andrés, det finns fyra miljarder kvinnor i världen.
Komplicera inte saker med frun till mannen vi ska råna.
Prästen kommer.
Doktorn, det är nåt här.
Signalen är stark.
Det liknar brons.
En kalk!
Den ser bysantinsk ut, inte sant?
Vi behöver mer tid för utgrävningen.
Minst tre veckor. Vi behöver ta hit lite stora maskiner också.
Jag ansöker om uppställningstillstånd på gatan.
Varför väntar vi här?
Har du nånsin sett en kvinna i tunnelbanan eller på ett tåg
och velat veta mer om henne?
Ja, så klart.
Det hände mig i går natt, på baren där.
Jag väntar för att kunna inleda ett samtal.
Två minuter, och bara två minuter.
Två minuter? En timme vore bättre. Ta lite kaffe. Lär känna varandra.
Exakt två minuter är nyckeln.
När man är intresserad av en kvinna blir man besatt.
Blir man besatt, är man körd. Man blir sårbar.
Man blir bara ännu en man i flödet av obehagliga imbeciller
som försöker få henne att skratta, som ber om en dejt.
Man måste göra tvärtom.
Hur gör man det?
Man arbetar enligt militär strategi. Man bevakar, slår till, försvinner.
Man närmar sig henne, småpratar lite och går sin väg.
Man gör intryck genom att vara den första mannen på flera år
som tänker på något annat än att älska med henne.
Jag fattar. Det är en smart strategi.
Åh! Här kommer hon.
Kom in och hälsa som om jag vore en gammal vän du inte sett på länge.
Om två minuter. Inte en sekund mer.
Boken! Ge mig boken.
Tack, Bastian.
Vill du ha en croissant till juicen?
- Ja, tack. - Ett ögonblick.
Tack.
Hej.
- Vad önskas? - En café au lait, tack.
- Ett ögonblick. - Tack.
Ursäkta. Är ni Camille?
- Ja, har vi träffats? - Nej.
- Tack. - Jag är i Paris på semester.
Jag heter Simón.
Igår kväll hade jag nöjet att höra er sjunga.
Imponerande.
Jag talar spanska.
Jag är faktiskt mexikanska, Camila.
Men fransmännen säger Camille. Jag har bott i Paris i åtta år.
Tack för era vänliga ord, men jag är inte sångerska eller nåt sånt.
OM PARADISET, CHARLES DUPOND
Tycker ni om Dupond?
Säg inte att ni också gör det? Tack.
Jag tycker att han är lite svårläst.
En riktig tråkmåns!
Eller hur?
Jag försöker läsa ut den, men med lite tur tappar jag bort den.
- Ni skulle ha hälsat igår. - Jag ville inte störa.
När ni sjöng, kunde jag inte sluta undra...
Jag frågade mig hur er spellista ser ut.
Jag kom på 20 eller 30 sånger ni kan ha på den.
Jag har inte Spotify, men jag har en del skivor.
Vi ser om ni gissat rätt. Säg en.
Jag säger inte en, jag säger två.
Gissar jag rätt, måste ni ta med mig till en plats ni finner enastående.
Jag börjar med "V".
Vanessa Paradis.
Och Vinícius de Moraes.
Bra jobbat! Ni fick två rätt.
Och nu till de goda nyheterna.
Ni slipper ta mig nånstans. Jag ska träffa en vän jag inte...
Se. Här kommer han.
Det var länge sen. Hur är det?
Så länge sen!
- Hur är det? - Toppen.
Jag försöker titta in igen Jag hoppas få höra er sjunga igen.
- Det låter bra. Enchantée. - Enchanté.
- Njut av Paris. - Tack. Jag älskar Paris.
Bara lugn. Här borta. Utmärkt. Här.
Vi sätter oss här nu, okej?
Nära dörren.
Då kan vi se om jag sådde ett frö av intresse.
- Hur då? - Det är lätt.
Om hon ser på oss eller ler hitåt på vägen ut,
har vi gjort vårt jobb.
Kompis, se inte på henne.
- Prata med mig, Roi. Hur mår din mormor? - Min mormor?
Nu kommer hon. Se så, prata om mormor.
Hon är hemma och mår bra nu. Hon har inte förändrats så mycket.
När vi hälsar på, blir hon...
Helvete, men...
Vad hände?
Inte ens en blick.
Du vet säkert det här, men det var herr Polignacs fru.
Det kan vara det som hände. Hon är gift.
Nej, jag visade henne kanske inte tillräckligt intresse.
Jag blev inte galet förälskad i henne som alla andra män.
Hon kanske är så inbilsk att hon tror att vi är ett gaypar.
Hon såg dig sjunga och dansa vid dörren som om du hade sett Madonna.
Jag skulle låtsas som om vi inte setts på länge.
Och varför tre kindkyssar?
Så hälsar de här.
Är du fransman? Är jag? Två spanjorer som kysser varandra är skumt.
- Jo... - Vi planterade plutonium.
Vi bombade det här förhållandet.
Ursäkta, ni glömde boken på baren.
Ser jag ut att gilla Dupond?
Märk tunnlarna. Inte alla som gick in hittade ut igen.
KVARLEVOR FRÅN DE OSKYLDIGAS KYRKOGÅRD LÄMNADE HÄR 1786
Ditåt.
Ditåt?
Nej.
Hitåt.
Det är...
...precis här.
Vi gräver en 14 meter lång tunnel med 27 graders lutning
för att nå ytterväggen i auktionshusets källare.
Ni måste hela tiden gräva i laserns riktning.
DURÁNS SORBONNE-TAL
Hallå?
Jag blir sen ikväll, älskling.
Kom ner med mina kläder annars blir jag sen till konserten.
Vilken konsert?
- På Opéra. Jag sa det för tre dar sen. - Förlåt. Jag glömde det.
Jag ska på middag på Italiens ambassad strax.
Det här är viktigt för mig. Det är mina vänner.
Trubbel i det franska paradiset.
Han glömde att de skulle på opera. Hon är arg.
Jag ber dig aldrig om nåt.
Jag går på allt ditt.
Jag kan inte ändra deras program nu, älskling.
Du skulle ha påmint mig i morse.
Måste jag påminna om dina planer med mig?
Glöm det. Jag går ensam på konserten.
Ska hon påminna honom om hans planer? Imbecill!
- Min smoking. Jag behöver den. - Vart ska du?
Till operan.
Putsa skorna med skoputsen. Sätt fart.
Professor Vázquez?
Ja, fader.
Jag tog med lite förfriskningar och nåt att äta åt er.
Det behövdes inte.
Jo... Jag vill också be er om en tjänst.
Kan ni låna mig kalken?
Kalken? Varför då?
Jag ska resa till Spanien och tänkte besöka ert universitet
och visa den för rektorn.
Vi måste komma längre innan vi rapporterar om utgrävningar.
Av flera anledningar, men det är främst en säkerhetsfråga.
Men rektorn måste få veta.
Det är det minsta.
Hur kan vi undanhålla fyndet av en kalk från 300-talet
och kanske Paris äldsta kyrka?
Det är inte rätt tillfälle.
Jag förstår att ni vill framföra nyheten,
men det är min kyrka och det måste vara jag som berättar det.
Var är kalken? Åh!
Varför får han inte ta med sig kalken?
Det är hans kyrka.
Det är hans kalk.
Han tar den.
VARNING FÖR HUNDEN
Tack, professorn.
Jag går och packar nu. Mitt flyg avgår klockan 08.30.
Farväl!
- Damián? - Prästen tog kalken.
Han ska föra den genom tullen och visa den för universitetsrektorn.
Vi blir avslöjade om 12 timmar, och då kommer polisen.
Alla månader av slit, sömnbrist och eufori medan vi planerade rånet
skulle gå omintetgöras av en fåfäng präst.
Jag måste påminna honom om att stolthet är en dödssynd.
Den som glömmer det hamnar i helvetet.
Men hon var tvärs över gatan ovetande om att hon väntade på mig.
Om att vi två kunde skriva världens bästa kärlekshistoria.
Planeternas placering gav oss chansen att gå på operan ihop.
Det var mitt dilemma.
Valet mellan de två saker som får världen att snurra,
pengarna eller kärleken.
Hör på, Roi.
Vi måste ta kalken.
Gör det som krävs för att återta den.
Jag skiter i om du hänger honom på en flygplatstoa.
Kom inte tillbaka utan den.
Vem bryr sig om kärleken dör eller bleknar?
Den är enda skälet till att leva.
Camille!
Undertexter: Jessika Johansson