EN
DAG
En roman av Emma…
PORTRÄTT I BLODRÖTT
T Wilde.
"Kommissarie Penny…
…Nånting
hade sett en del mordplatser i sina dagar,
men aldrig nåt så…
…som den här.
'Vem har flyttat kroppen?'
sa hon."
"Snäste hon."
"Krävde hon."
"Vädjade hon."
"Skrek hon"?
"Sa hon."
ORDRÄKNARE
ORD: 34 TECKEN: 171 STYCKEN: 6
En kopp te till damen?
Nej, tack.
Fattiga riddare?
Lite fattiga riddare till min lilla pulla?
Nej. Inte för mig, tack.
Vem är Emma T Wilde?
-Vad gör hon med en ordbehandlare? -Läs inte.
-Förlåt. Vill du inte ha en läsare? -Den här skiten förtjänar ingen läsare.
Inget du gör är skit.
-Så fortsätt med pjäsen? -Den är också skit.
Fan också!
Herregud.
Jag ska ut ikväll.
-Jag kommer att stinka. -Varmt!
-Ät den inte. Den är bränd. -Krispig enligt mig.
Vi struntar i alltihop.
Stek inte sånt när jag ska ut.
-Nu måste jag tvätta håret igen. -Nej då.
Kom hit.
-Min favoritdoft. -Ja, bacon.
Förlåt.
Whitehead-Morley.
Hej, Leeds.
Vi kollade under mattan, ja. Nej, det fanns inget trägolv.
Bara spånskivor och gamla tidningspapper, tyvärr.
Vi äger det åtminstone själva.
-Det är vårt. -Ian, har du sett min rakhyvel?
Så illa är det väl ändå inte?
Det är dina föräldrar.
-Säg att jag ringer imorgon. -De ville prata med mig.
Hon mår bra, ja.
Jag har ett gig ikväll. Öppen scen, ja.
Ja.
Emma skriver. Knappar på.
Ja, det är på riktigt.
FÖRFATTARNAS OCH KONSTNÄRERNAS ÅRSBOK 1994
Ja.
15 JULI
Nästa vecka, nynnande lamor
och bebisapor som återförenas med sina mödrar.
PRESENTERAT AV SUKI MEADOWS
Jag längtar redan.
Hoppas att vi ses nästa vecka, klockan sju på BBC One.
Trevlig kväll.
-Nej, tack. -Okej.
Tack.
Hej.
-Älskling, såg du det? -Nej, jag är i stan.
Allt bra, Dex?
-Hur gick det? -Det var toppen.
Nio miljoner förra veckan mot fotbollen. Borde vara ännu bättre ikväll.
När kommer du tillbaka? Det är fest ikväll.
Dex, vem är du?
-Det ingår i jobbet. -Gör det?
Såklart det gör.
-Ska du inte filma imorgon? -Jo. Men inte förrän fyra.
Jag stannar hemma ikväll.
Måste dra. Älskar dig.
Ursäkta.
-Är du Dexter Mayhew från tv? -I egen hög person.
Åh, vad skönt att komma ut lite.
Det var så längesen.
Inte så längesen.
-Vad fin du är. -Inte alls.
-Coola skor. -Saxone. 12,99 pund.
En dag kommer du inte svara med priset när du får en komplimang.
Nej. Aldrig.
Kom nu.
Du kunde inte stå emot såklart.
-Stå emot vad? -Du har skaffat en mobil.
Jag ska ge dig ett val.
Antingen kan du ringa mig.
Faktiskt mig, personligen.
Eller så kan du ringa en byggnad där jag kanske råkar befinna mig just då.
Byggnaden.
-Tänk om jag inte svarar? -Hjälp, tänk att missa ett samtal.
-Sex månader, och du har en med. -Aldrig.
-Det låter som ett vad. -Okej, ett vad.
Om jag nånsin skaffar en mobil får du bjuda på middag.
Va, igen?
-Otrevlig. -Du kommer gilla det här stället.
-Tja. Det vanliga? -Ja.
Pizzaexpress hade dugt.
Häftigt, va?
Det ser ut som ett kryssningsfartyg. Så marint. Marint men fint.
När kolliderar vi med isberget?
-Så Ian kom ikväll? -Va?
Du låter som Ian.
"Marint men fint."
Dexter!
Vad?
Jag älskar Ian. Grym kille.
-Du ska höra vad han säger om dig. -Vi tar en drink.
-Vad vill du ha, Em? -Bara en GT, tack.
Nej, du är inte på puben nu. Ta en riktig drink.
Sir?
Två martinis. Bombay Sapphire.
-Väldigt torra, med en twist. -Prego.
Lita på mig. Londons bästa martinis.
Titta.
Tricket är att kyla allt ordentligt från början.
Isvatten i glaset. Gin i frysen.
Hur kan du allt det här?
Mamma lärde mig när jag var typ nio.
Då så.
För Alison.
-Vad fint. Varför fick jag den? -Jag är glad att se dig.
Herregud.
Jag har aldrig druckit en sån här. Som att bli slagen i ansiktet av en drink.
Full omedelbart, exakt vad jag behöver.
-Jag vet inte ens var jag ska börja. -Börja inte än.
Jag ska bara på toa. De är otroliga här. De bästa i London.
Cigaretter?
-Vill du ha nåt? -Nej, ursäkta. Jag röker inte.
Tack.
Hej, du.
Cigaretter, sir?
Jag tar 20 röda, tack.
Tack. Behåll växeln.
Cigarettflickan. De är kända för det här.
Vi går till bordet.
Det är modernt brittiskt.
Jag tänker ta ostronen.
-De är inhemska, tror jag. -Är de fredliga?
-Va? -De inhemska. Är de fredliga?
-Ian är tillbaka. -Dexter.
Hur mår mr Haha?
Det är en genuin fråga.
Jo, han mår bra.
Han har ett gig ikväll.
Lägenheten artar sig. En fot in på bostadsmarknaden och sådär.
Mina föräldrar är överförtjusta. De älskar Ian.
Mamma verkar nästan lite kär i honom.
-Jag har inte ens träffat din mamma. -Nej.
De har aldrig hälsat på mig i London. Fram tills nu.
Nu när jag har pojkvän och eget hem är det som att de plötsligt förstår sig på mig.
Mamma skickar paket till Ian och pappa ringer honom.
Vi ska åka till Dales och vandra i september.
Det är lite övermäktigt. Som ett skenande tåg.
Vad önskas?
Tolv av de inhemska ostronen, tack.
De är sötare och delikatare än stenostron.
Jag tar njurtappen och en till dry martini och…
Torsken med pommes blir bra, tack.
Du är plötsligt väldigt kunnig.
-Vilket betyder? -Du verkar veta mycket om mat.
Jag älskar mat och vin. Jag äter ofta ute nu.
Faktum är att jag fått frågan om jag vill recensera för en tidning.
På riktigt? Recensera restauranger?
Cocktailbarer.
En krönika som heter "Barfly".
Typ en man-på-stan-grej.
Och du skulle skriva den själv?
Klart jag skulle skriva den själv.
Vem annars?
Rött eller vitt?
Vi kan börja med en fin, brödig Muscadet och sen en Margaux.
Hur mår Callum? Träffas ni mycket?
Inte direkt.
Varför forcera det? Vi har inget gemensamt.
Man ska inte var så sentimental om sånt.
Jag älskar stämningen här.
Det är hippt, men lite teatralisk.
-Det är kul. -Har hon kul, tror du?
Jag vet inte. Har servitörerna?
Bartendern?
Det är ett jobb det med.
Det är inte samma sak. Hon är den enda som visar röven.
Hennes tjocka svarta ullstrumpbyxor kanske låg i tvätten.
Hon kanske gillar det och känner sig sexig.
-Det är väl feminism? -Första eller andra vågen?
Kan vi låta bli ikväll?
-Jag vill gärna ha trevligt. -Jag med.
Bra.
Tilly mår bra.
Hon trånar efter en kille från Nottingham som heter Graham.
-Acid House-Graham, kallar vi honom… -Strax tillbaka.
Ett till, tack.
Mer? Redan?
Ja, jag är som en sån där beagle.
Jag kan inte låta bli.
Tack. Av nyfikenhet, när slutar du idag?
Känner ni varandra?
Nej. Jag behövde bara fylla på lagret. Det är fest ikväll.
Min kompis, Oliver.
-Jag har berättat om honom. Baroneten. -Och?
Vad menar du?
Vad har titeln med saken att göra?
För att identifiera honom.
Jag känner typ nio Oliver. Citron?
Nej, tack.
Var är festen?
Holland Park.
Ett gigantiskt hus. Alla från min show kommer. Band, skådespelare.
-Du får gärna följa med. -Låter så.
Nej, såklart. Men du kommer inte känna nån bara.
Jag känner dig.
-Och Suki. -Ja.
Det går bra för Suki, eller hur? Hennes nya show är en succé.
Ja, det går bra för oss båda.
Jag föredrar att göra sena program.
Mer provokativa.
Hur går det?
-Alla vill jobba med mig. Det är galet. -Med er, menar jag.
Jo, hon är grym.
Hon fattar.
Fattar vad?
Att vara i tv.
Hon fattar.
Vad romantiskt.
Så den här festen är… Du vet.
-Jag är orolig för hur du tar dig hem sen. -Jag fattar.
Nej, jag vill att du ska komma, såklart.
Vi ser vad som händer, okej?
-Ja, okej. -Ett ögonblick.
Jag älskar showen, Dex.
Tack.
Förbereder du en klass?
-Hur var din biff? -Sensationell.
Väldigt blodig.
-Hur var fisken? -Kall.
Den är opak. Det är så fisk ska tillagas.
Den är opak för att den varit djupfryst. Den har inte tinat ordentligt.
På riktigt?
Driver du…
Jag tänker inte betala för nån jävla fryst fisk. Ursäkta!
Ta bort den här från notan? Den är rå. Vi vill se menyn.
-Det är lugnt. -Nej.
-Ta en huvudrätt. -Jag är inte hungrig.
Kan du bara ta nåt? Annars fattar de inte.
En sallad, tack.
Det här går ju bra.
Vad?
Vad har jag gjort?
Vad har jag gjort nu?
Kan vi återgå till det vi pratade om förut?
-Ian, din mamma. -Vi struntar i det.
Okej, berätta nåt annat då.
Ditt skrivande. Hur går det med pjäsen?
-Det är en roman. -En roman?
Sist vi sågs skrev du en pjäs.
Den blev inte bra, så jag släppte det.
Okej.
-Vilket betyder? -Det är bara…
-Skitsamma. -Nej, säg det. Vad?
Varför påbörja grejer som du aldrig slutför?
Allvarligt, Em.
Har du gjort klart nåt sen året efter Edinburgh?
Jag har en vän. Hon är manusförfattare.
Väldigt framgångsrik. Hon säger att om man pratar om att skriva,
så skriver man inte. Antingen skriver man eller inte.
-Gör det eller inte. -Wow.
Tack, vilket värdefullt råd.
Men din vän kanske inte samtidigt jobbar heltid,
då är det plötsligt inte lika lätt.
Är det problemet?
Kom igen. Det är inte problemet.
-Men du vill inte höra det. -Höra vad?
Det är ditt liv, okej?
Men om du nånsin vill sluta undervisa…
-Varför skulle jag vilja det? -Du skriker.
-Jag är en jävligt bra lärare. -Ingen tvekan.
Du vet vad man säger om undervisning?
Nej, Dex.
Det vet jag inte. Vad säger man?
De som kan, gör det.
De som inte kan…
-Säger: "Dra åt helvete!" -Herregud!
Vad fan!
-Inga fler martinis för dig. -Släpp.
-Är du okej? -Ja.
Emma, kom igen!
-Kom igen. -Kvällen är över, Dexter. Jag åker hem.
Vad jag än gjort, förlåt. Vad du än är arg för…
-Vet du inte det? -Nej, jag vet inte.
Jag vet inte. Så kan du snälla ta det lite jävla lugnt?
Vi går och sätter oss nånstans, vi är berusade.
Nej, du är berusad.
Du är alltid full eller hög, varje gång jag ser dig.
Jag har inte sett dig nykter på tre år.
Jag minns inte hur du är nykter.
Du springer på toa hela tiden. Är det dysenteri eller kokain?
Det är i alla fall oförskämt och tråkigt.
Du är bara där fysiskt.
Du hoppas att ett bättre alternativ ska dyka upp.
-Inte sant. -"En baronet."
"En med ett gigantiskt hus." Vilket jävla skitsnack.
Du är programledare i tv.
Du har inte uppfunnit penicillinet eller brutit dödläget i säkerhetsrådet.
Det är tv och det är dessutom skit-tv. Jag har fått nog.
Kan vi prata om det här nånstans?
-Jag vill inte prata om det. -Sluta. Det är ju jag! Snälla, följ med.
Varför är du såhär?
-Jag är bara mig själv. -Nej.
Jag vet hur du är. Det här är inte du.
Du är vidrig just nu. Du är självupptagen.
Du har alltid varit lite självupptagen, lite egoistisk, men du var rolig också
och snäll ibland och intresserad av andra än dig själv.
-Jag har bara kul. -Jag vet.
Du har haft det tufft det senaste åren med din mamma.
Jag har försökt ha förståelse för det, men du är inte den jag kände förut.
Vi är inte vänner längre. Vi är inte det.
-Du ställer alltid in och skjuter upp. -Du med.
Ikväll fanns det saker jag behövde prata om.
Om Ian och mig.
Men jag kan inte prata med dig längre, och vad är då poängen med det här?
Det kanske är över.
-Vad är över? -Vi.
Vår vänskap.
Du sa det själv. Det är ingen idé att bli sentimental. Gå vidare.
Jag pratade inte om oss.
Vi är ju Dex och Em, eller hur?
Nej. Du brukade få mig att tro på mig själv.
Nu får du mig att må skit.
Som att jag inte är cool, intressant eller ambitiös nog.
-Jag tycker inte det. -Bra, för det är skitsnack.
Jag är cool, intressant och ambitiös.
Jag är faktiskt jävligt grym, och det brukade du också tycka.
Nu verkar det vara en uppoffring att träffa mig,
som om du alltid vill vara nån annanstans med nån annan.
Jag tappar fokus ibland bara, okej?
Om du inte var så dömande hela tiden.
-Är jag? -Ja.
Det tror jag inte. Jag försöker att inte vara det.
Men du är det.
Och nedlåtande.
Och kitslig.
-Kitslig? -Nu gör du det igen!
Vad gör jag?
"Kitslig? Kan han det ordet?"
För jag är så dum.
Så korkad. Så underlägsen dig.
"Hur skulle han kunna skriva en krönika?"
-"Jag är Emma Morley, bäst i klassen." -Vad fan snackar du om?
Vem fan bryr sig?
I den riktiga världen går det faktiskt bra för mig.
Men du har aldrig gjort annat än att håna saken.
Men du vet…
…avundsjuka är priset för framgång.
Wow.
Tror du att det handlar om det?
-Jag har fått nog. -Nej. Jag…
Jag minns när vi var 22 och du sa:
"Vad vill du bli när du är 40." Jag sa: "Rik och känd."
Och du drev med mig.
Visst, men jag gjorde det.
Jag gjorde det jag sa att jag skulle göra.
Jag är inte 40 än, men jag fick det att hända.
Och du?
Vad?
Du har inte gjort det, Em.
Vad du än sa att du ville ha i livet, så var det inte det här du tänkte på.
"Det här"?
Att bygga ett liv med nån som avgudar dig, som du inte älskar.
Har jag fel?
Hejdå, Dex.
Emma.
-Det här funkar inte för mig längre. -Emma!
Fan.
Ja, han talade sanning.
Men bara delvis.
Hans mästare är sannerligen ett monster.
Han är även en vampyr.
Redan tillbaka?
Hur hade du det med tv-stjärnan?
Hemskt.
Vad hände?
Jag vill inte prata om det.
Hur gick giget?
-Gjorde du katt- och hundgrejen? -Ja.
Skrek de saker?
Ja, lite grann.
Kanske inte ditt bästa material.
-Det var en del buande faktiskt. -Buande?
Det är en del av jobbet kanske?
Antar det.
Ibland blir jag bara lite orolig.
För vad?
Att jag kanske inte är så rolig.
Ian.
Oui?
Du är en väldigt rolig man.
Tack, Em.
BASERAD PÅ BOKEN "EN DAG"
Undertexter: Jessica Roos